Putem să continuăm?
Atunci da...
Atunci să jucăm. Vrei să fii milionar!
Cine a zis : "Nici un om nu-i o insulă" ?
John Domne...
John Milton...
John F. Kennedy...
Jon Bon Jovi...
e prea simplu...
și dacă pot să zic așa ceva... e o porcărie.
După părerea mea, toți bărbații sunt insule.
Și mai mult, e timpul să fim.
Este timpul insularizării.
Cu 100 de ani în urmă, oamenii erau obligați să fie împreună.
Nimeni nu a avut TV, CD-uri, DVD-uri, video, sau roboți de bucătărie
de fapt n-aveau nimic cool...
Dar în zilele noastre, ne-am putea construi chiar o mică insulă-paradis.
Cu un sprijin corespunzător și cu o atitudine corespunzătoare...
poți fi cel mai bun, deosebit pentru tinerele turiste suedeze.
Bună, aici Cristina.
M-am simțit extraordinar în week-end... Să mă suni, OK...
Și mi-ar place să cred, că și eu aș putea fi așa o insulă.
Și mi-ar place să cred, că sunt cool.
Mi-ar place să cred că eu sunt Ibiza.
Sunt oameni care știu cum să-și trăiască viața.
Am început să-mi dau seama că eu nu fac parte din ei.
Rămân în urma cozii.
Nu m-am descurcat în vechea mea școală și cu siguranță nici în cea nouă.
Am auzit că unii copii învață împreună cu părinții.
Dar pe mine mama nu mă poate învăța. Fiindcă trebuie să lucreze.
Fiindcă suntem doar noi doi...
și trebuie să se ducă la servici. Câștigă 400 de lire sterline pe săptămână.
Eu de unde naiba aș putea câștiga atâția bani?
Poate dacă aș fi ca băiatul acela din film, Haley Joel Osment,
atunci mi-aș putea permite.
Fiindcă nu sunt prea bun în drame, pot s-o uit.
Sunt de tot rahatul în drame și urăsc să apar duminică în fața oamenilor.
Adică... TREBUIE să mă duc la școală.
Problema e că la oricare locuitor de pe insulă, din timp în timp
Trebuie să-mi vizitez locurile părintești
Păi, el este Imogen.
- Poți s-o iei în mână dacă vrei? - Dar, stai.
OK.
Bine. O țin.
Ce drăguț.
E așa de...
...frumos, așa-i?
Nu-i așa?
Sincer, sunt un pic cam neîndemânatic. Mai bine ți-o dau înapoi.
- Cred că a făcut în scutece. - Și eu cred asta.
Păi, casa voastră, e... frumoasă.
Barnie, Barnie...
Salută-l pe Will, Barnie.
Și iată-l pe Anticrist.
Bună Barnie. Ce faci?
E foarte adorabil.
Da.
Încă tot nu-ți dorești să ai propria ta familie?
Mai bine mănânc scutecele pline de căcat a lui Barnie.
Încă nu, nu sunt pregătit.
- O, te rog Will... - Cum adică : te rog?
Uită-te la tine : ai 38 de ani și niciodată n-ai avut o slujbă...
sau o relație mai lungă de două luni.
Eu nu aș spune exact că nu ești pregătit.
Ci mai de grabă aș spune că ești un dezastru.
Care-i scopul vieții tale?
O Doamne! N-am un scop concret. Dar mulțumesc că ai adus vorba.
Will, motivul pentru care te-am chemat... aș dori să te rog...
... ai vrea să fii naș la botezul lui Imogen?
- Serios? - Serios.
Ascultați, sunt foarte onorat, dar...
... e doar o glumă, nu?
N-ar putea să aibe un unchi mai rău decât mine.
Știți cât de iresponsabil sunt, aș uita de ziua lui de naștere...
Până la 18 și când l-aș duce la un chef, l-aș îmbăta și aș încerca să i-o trag....
Serios, e o alegere foarte proastă.
Mă gândeam că ai dorințe ascunse...
O, nu, nu, deloc... greșești,
...sunt foarte ciudat.
Păi... Am ajuns.
Nu trebuie să mă mai conduci la școală, mamă.
Și ce ar fi dacă aș dori să te conduc?
Bine...
- Cine ești? - Eu sunt, eu.
- Ce nu ești? - O oaie.
Și cum face oaia?
Marcus...
... te iubesc.
Și eu te iubesc.
Nu puteam accepta de la Christine și John...
cererea de a fi unchi. Dar am fost de acord...
ca să mă întâlnesc cu Angie, frumoasa colegă a lui Christine.
Le-ar fi plăcut, dacă aș umbla cu ea. Dar nu mi-au spus ceva în legătură cu ea.
E ceva e nu știi despre mine.
Cevaaa...
... excitant?
Cam așa ceva... da.
Am un băiat de trei ani.
Am vrut să sar în sus, să arunc masa la o parte și să fug.
Serios? Îmi plac copii.
Da. Îmi place să mă joc... cu lucruri copilărești...
Chiar m-aș fi mirat, dacă n-ai avea copil.
De ce spui asta?
Dumnezeu știe.
Poate că voiam să par drăguț și atent.
Fiindcă îmi plac mult copii, fiindcă sunt așa de...
... drăguți.
Ce tot spui aici, idiotule?
Oricum nu va înghiți tot căcatul ăsta.
Și totuși a înghițit căcatul.
În săptămânile următoare am devenit Will, băiat bun.
Copilul s-a bucurat pentru mine.
Mai ales, pentru că la prima întâlnire
ne-am dus la grădina zoologică și îl atârnăm cu picioarele în sus.
Cine ar fi gândit că legăturile între oameni sunt așa de simple...
Ești fermecător.
Și mi-am dat seama, că la mamele singuratice,
mai ales la cele cu care soții s-au purtat urât
și pe care poate a lăsat-o cu copilul,
devii obiectul asemănării...
- Ești o persoană minunată... - Nu, nu sunt deloc...
Dar n-a fost ușor să fii așa de minunat tot timpul.
Și am început să mă gândesc dacă Angie este persoana pe care o căutam.
Will...
De exemplu într-o seară a întârziat de la film, fiindcă n-a venit baby-sitterul...
- Îmi pare rău că am întârziat. - Nici o problemă...
Asta chiar m-a enervat...
Dar a fost și mai rău.
Nu i-a plăcut să stea la mine. N-a avut DVD, nici măcar cablu.
Așa că ne-am uitat la ceva filme de familie vechi, despre un copil bolnav de leucemie.
- Mi-e teamă că... nu putem face nimic... - Doamne, nu, te rog, nuuu!!
Am vrut să pun capăt acestei povești. Trebuia să fiu Will, băiatul bun în continuu...
și vroiam să revin la vechiul, obișnuitul...
de neîncredere și cel fără sentimente, Will.
Cum? Tu te desparți de mine?
Tu...
... gunoi încrezut..
Nu-mi vine să cred că am pierdut atâta timp cu tine!
... de nefolositor, superficial cu două fețe...
- Așa că... - Will...
Și atunci, s-a întâmplat ceva magic.
... îmi pare rău, dar...
se pare, că n-o să meargă...
... și nu din cauza ta, fiindcă ești minunat...
... e din cauza mea.
Situația mea cu băiatul meu și cu tatăl lui...
Încă nu sunt pregătit de o nouă relație.
Desigur... desigur
Îmi pare foarte rău.
Cred că înțeleg.
Ești un om minunat, Will.
Încă n-am privit o femeie plângând până acum, simțindu-se responsabilă.
Chiar m-a determinat s-o iert. Părea simplu.
Ascultă. Nu trebuie, nu trebuie să-ți faci griji pentru asta.
Ăsta a fost sfârșitul cu Angie și începutul a ceva nou...
Mame singuratice.
De ce nu mi-a mai povestit nimeni nimic despre asta până acum?
Sex pasional, masaj cu egom, legătura neinterzisă...
Pot fi mii de femei care caută bărbați drăguți,
cu care să se culce și apoi să se poată despărți.
Fermecătoare, sexi, mame singuratice dornice de o aventură.
Pot primi un pufi cu cocos?
Nu-i duminică...
A început să plângă din nou. Și m-a speriat...
... fiindcă a plâns și dimineață. N-a mai făcut-o până acum.
N-am înțeles. Nimeni n-a murit...
... are o slujbă de terapie prin muzică, un fel de profesoară pentru copii bolnavi...
Aveam destui bani pentru mâncare și altele.
- Să fac eu micul dejun? - Nu, deja o fac!
Doamne!
Ești nerăbdător de prima zi la școală?
Punctul îl punem în stânga, ca să-l înmulțim cu zece, o sută, o mie...
Îți mulțumim foarte mult, Marcus.
Mickey, Mark, salutare... Veniți în sala de calculatoare mai târziu?
Păi, Marcus...
Bună, Madonna... cântă-ne ceva.
Nu, ar fi mai bine Spice Girls, oricum sunt trei...
Da. Atunci Spice Girls...
... din cauza ta mi s-a dus mingea.
Marcus, de acum nu vrem să mai fii cu noi.
- De ce? - Din cauza lor.
- Ei n-au nici o legătură cu mine. - Ba da. Niciodată n-am avut probleme cu nimeni
până să te cunoaștem pe tine, iar acum asta avem în fiecare zi.
Scuze, dar după părerea fiecăruia, ești cam ciudat...
un pic...
Bine.
Bye.
Au obținut-o, era belea acasă, era belea și la școală.
Am decis bine, că viitorul este al mamelor singure...
dar cel mai frustrant a fost că n-am cunoscut niciuna.
Bună tată.
Unde umblă?
Părinți singuri - Împreună este mai ușor (PSIMU)
Vineri 14.00. Centrul de educație Hayward.
Sunt un tată singur. Și am un băiețel de doi ani...
PSIMU... A fost foarte incitant.
Mina de aur a potențialului de femei singuratice.
Deja văd creaturile frumoase...
cum se vor îmbăta uită de nevoile lor...
și sunt pregătite pentru un rock 'n' roll.
... asta a fost când am fost însărcinată în luna a VII-a. Când micuțul s-a născut,
...a fost la Mallorca, cu o altă femeie.
Și n-a fost pentru prima dată când m-a înșelat cu ea.
La mine, cu o săptămână înainte de naștere...
...mi-a spus că sunt prea grasă.
Al meu și-o trăgea cu secretara. Ce clasic...
Un singur lucru zic. Bărbații sunt niște rahați.
N-au trecut nici 10 minute și mi-aș fi tăiat penisul cu un cuțit de bucătărie.
Eu urmez!? Bine.
Am un băiețel de doi ani, Ned.
Este cu...
ochii albaștri, are părul de culoarea nisipului și este înalt de aprox. 80 cm.
-... mama sa l-a părăsit. - Serios?
Da. Ceea ce a fost un mare șoc, fiindcă...
... am fost așa de fericiți.
Cabinetul de neurologie a lui Sandra a început să meargă bine...
... și într-o zi, a împachetat și cel mai bun prieten al meu o aștepta afară...
cu un Ferrari... așa cumva...
Știți, cel mai nou tip, cu motor turbo, la care se vede motorul afară.
- Te-a părăsit? - Da.
Pot să te întreb... fosta ta soție îl mai vizitează pe Nede?
- Păi... care-i numele tău? - Susie.
Susie.... N-o vizitează prea des.
Cum reacționează băiețelul?
E un băiețel foarte bun. Descurcăreț.
... de necrezut, cum se descurcă în situații grele.
Nu de mult, când mă gândeam la examenul meu,
a fugit la mine, m-a îmbrățișat cu mânuțele lui...
... și mi-a spus : Curaj tată!
Asta e uimitor pentru un copil de doi ani.
Da?
Da, sigur.
Păi, e foarte special... câteodată cred că el are grijă de mine...
îl învață să suporte lumea.
Uff... scuze.
Mulțumesc.
Doamne, ce poveste! Era cât pe ce să mă cred și eu!
- Ești bine? - Da, foarte bine, mulțumesc.
- Ai încredere în mine? - Desigur.
Deja chiar în seara aceea, am avut întâlnire cu ea.
Părinți singuratici împreună, părinți singuratici împreună...
... toți pentru unu și unu pentru toți!
Problema a fost, că am avut un băiat imaginar de doi ani.
Picnicul PSIMU a fost în parcul Regent, toți și-au adus copii.
Din păcate Ned n-a putut veni. Mama sa a venit și l-a luat cu ea în ultima secundă.
- Ce păcat. - Da. - Îmi pare rău.
- OK, îl duc. - Ea e Megan.
- Bune Megan. - O prietenă de a mea de la PSIMU nu se simte prea bine...
... i-am promis, că-l luăm pe băiatul ei cu noi. Bine?
- Desigur, nici o problemă. - Plecăm, micule șef...
Uram treaba asta cu PSIMU, prietena mamei, Susie era în ordine,
dar e acolo și acest tip, Wally, care vrea doar să se culce cu ea.
Marcus, Will. Will, Marcus.
Salut.
Bine... urcați...
O, scuze, Ned a făcut o adevărată cocină aici...
Ce păcat că nu puteți veni...
Deci, cu ce te ocupi, Will?
Eu? Păi...
A fost greu să ții minte atâtea minciuni, așa că i-am spus adevărul.
... cu nimic.
- Și înainte? - Adică, înainte de nimic?
- Da. - Cu nimic.
Adică, nu ai lucrat niciodată?
Păi s-a întâmplat, pentru câteva zile am fost... nu...
Nebunie, nu?
Mda...
știu...
extraordinar.
Doamne, trebuia să-i spun.
Treaba e că tatăl meu a scris un cântec...
...în 1958, un cântec foarte celebru...
...și trăiesc din premii.
Îl știi pe Michael Jackson? El în fiecare minut câștigă un milion de lire sterline.
- 60 de milioane pe oră. - Păi, eu nu câștig milioane...
- Nici pe departe... din păcate. - Cât câștigi?
Am început să mă gândesc...
...cum îl voi putea suporta pe puștiul ăsta toată dupămasa.
Care-i cântecul acela?
Dacă poți trăi din ea, cu siguranță am auzit-o.
Super-Sania lui Moș Crăciun.
O Doamne, te rog, doar să nu cânte.
Cozonac și sherry să fie pe masă
Și va veni Moș Crăciun într-o noapte frumoasă
E Super-Sania lui Moș Crăciun...
Cred că asta fac oamenii tot timpul.
O, nu prea, voi sunteți primii.
Scuze.
Dar nu înțeleg, cum ies bani din asta?
De la fiecare colindă difuzată ți se plătesc 10% drepturi de autor?
Ar trebui, da. Dar este imposibil să-i prinzi pe micii nemernici care piratează...
- De când ai grijă de Marcus? - De un timp... nici nu știu...
...mama sa este în pase proaste câteodată.
"Pasă proastă" înseamnă că a înnebunit.
Nu a înnebunit, Marcus.
Doar are nevoie de sfârșitul săptămânii, ca să se liniștească.
Vom avea un picnic excelent.
Doar atunci ne vom duce acasă, când vom termina.
- Oooh Doamne, ce dracu-i asta? - Pâinea făcută de mama mea.
- Arată bine. - Nu prea, dar e sănătoasă.
Îți lipsește, așa-i?
Cine?
Ned... Da, foarte mult
Știi, iubirea de tată.
Cred că am omorât o rață.
Am vrut doar să-i hrănesc.
Ce-i aia, ce plutește lângă ea? Nu-i pâinea mamei tale?
Nu-i de mirare că murit. Cu asta ai fi putut să mă omori și pe mine!
Tu ești ăla care a aruncat cu bucata aceea mare după rață?
Da, el a fost, dar...
...l-am oprit. Știi, așa sunt băieții...
Deci, a omorât-o?
Nu, nu. N-ați înțeles bine. Rața era deja moartă...
El doar încerca să scufunde cadavrul...
fiindcă pe Megan a început să-l enerveze.
Marcus n-ar fi în stare să omoare o rață. Așa-i, Marcus?
Da. Iubesc rațele.
Rața e la doilea animal preferat al meu. După delfin.
Pot omorî un rechin, cu nasul lor.
Atunci nu trebuie să mă ambalez ca s-o scot.
Sper să nu fie vreo epidemie.
Nu strică un pic de muncă pentru el, nu?
Marcus...
Mamă
În acea zi, în ziua raței moarte a început totul.
Maimuța de Will era tot timpul după noi. Deși nimeni nu i-a cerut.
Mai târziu am realizat că nu era nimic de care să-mi fie frică să intru...
Fiindcă nu știam de ce ar trebui să-mi fie frică.
Apoi am introdus cheia în ială... am deschis ușa...
și a început un nou capitol în viața mea.
BANG!
Isuse.
Will, cheamă ambulanța.
Marcus, unde-i telefonul?
Telefonul...
Oribil ce s-a întâmplat...
Să conduc în urma ambulanței, a fost fantastic.
Și-a revenit chiar în ambulanță. A întrebat de tine, Marcus.
Frumos din partea ei...
Asta n-are nici o legătură cu tine, știi, nu?
Nu tu ești cauza... Nu din cauza ta s-a ajuns aici.
Așa-i, Will?
Da, așa-i.
Aduc o ciocolată caldă.
- Aduc eu. - Lasă, rezolv eu.
Mama ta va fi bine.
Desigur. Dar nu ăsta-i esențialul.
Îți faci griji că va încerca din nou?
Ține-ți gura, Will...
Am adus, proaspăt și cald.
Dvs ați venit cu Fiona Brewer?
Da, eu sunt Susie, prietena ei. El e Marcus și... Will.
Își revine repede, dar trebuie s-o ținem aici peste noapte.
Sunteți de acord ca băiatul să rămână cu dvs. astăzi?
OK.
Bine...
Deci... la tine sau la mine?
Scuze... scuze.
- Trebuie să mă duc acasă? - Bine, iau eu asta.
Bine...
Oricum a fost o zi interesantă.
Dar n-aș face-o cu plăcere în fiecare seară.
Ne mai întâlnim...
În realitate viața oamenilor este ca un show de TV.
Eu am fost starul în Will-Show.
Dar Will-Show nu era ca vechiturile de drame.
Invitații puteau să vină, dar eu sunt moderatorul...
și totul depinde de mine.
Dacă Marcus și mama lui, nu sunt în stare să-și modereze propriul show
și rating-ul lor scade... e trist, dar e problema lor.
Toate adunate
și toată linia mamei singure, e prea complicat pentru mine.
Am găsit scrisoarea.
Mersi.
Am uitat.
Ai uitat? Propria ta scrisoare de adio?
Nu cred că ar trebui să ne amintim de ea, așa-i?
Ai citit și partea în care am scris cât de mult te iubesc...
Nu-i ușor să iubești pe cineva când ești mort, nu?
Îmi pare rău.
Înțeleg...
dacă ești supărat, Marcus...
dar nu mai simt același lucru ca și ieri, dacă asta te ajută.
Cum? Totul a trecut așa de simplu?
Nu, dar... momentan mă simt mai bine.
Păi asta nu-i prea bine pentru mine.
Văd că momentan ești mai bine...
Chiar ai făcut un ceai.
Dar ce va fi, dacă-l bei? Ce va fi, când mă voi duce iară la școală?
- Nu pot avea tot timpul grijă de tine. - Desigur, știu...
dar trebuie să avem grijă unul de celălalt... amândoi.
Deodată am realizat...
că două persoane nu sunt destule au nevoie de o rezervă.
Dacă suntem numai doi și unul cedează, atunci rămâi singur
Doi pur și simplu nu sunt destui.
E nevoie de trei, măcar...
Trei ce?
Nimic...
și mi-a venit o idee grozavă!
E important ca în viața locuitorului de pe insulă, el însuși să-și împartă timpul.
Am găsit soluția cum să-mi împart toată ziua
nimic nu planific mai mult de 30 de minute.
O oră întreagă poate fi foarte intimidant
dar la cele mai multe treburi, este de ajuns o jumătate de oră.
Făcând o baie... o unitate
Privind numerotarea inversă...
o unitate.
Căutare pe net... [www.SuperModeleDeSeară.com]
două unități. Exersare...
trei unități. Îngrijirea părului corespunzător...
patru unități.
E impresionant cum se construiește o zi...
să fiu sincer, nu știu, cum aș mai avea timp să lucrez?
Cum fac asta ceilalți oameni?
- Da, aici William... - Sunt Marcus.
- Pardon? - Sunt Marcus.
Marcus? Marcus... bună.
De unde ai numărul meu?
De la Susie... M-am gândit că ne-am putea întâlni sâmbătă dupămasă.
- De ce te-ai gândit la asta, Marcus? - Și Susie ar putea veni cu noi.
Să vină?
- Și ai spus că ne vedem curând. - Ce am spus?
Că ne vedem curând. Când ne-ai dus acasă, îți amintești?
Ai spus "ne vedem în curând".
Bine...
în curând e chiar acum, Marcus.
Problema e doar că viața mea e destul de încurcată în ultima vreme.
De ce? Mi-ai spus că nu lucrezi.
Nu... doar că...
înainte de Crăciun am câteva lucruri de rezolvat.
Oricum, acum mă duc după Ned la grădiniță.
- Ce-i zgomotul ăsta? - Un tunzator de iarbă.
Așa că... Doar timpul...
nu-i întradevăr... Așteaptă un pic. Un moment...
Atunci m-am gândit, de ce nu?
De ce să nu-l iau pe băiat să mâncăm ceva?
Aș putea fi unchiul Will cel cool, visul copiilor.
- În regulă, Marcus, te ascult. - Ne putem întâlni, dacă poate veni și mama.
Cum nu are bani, vom merge într-un loc ieftin. Sau va trebui să plătești tu.
- Ce-i cu contorizarea asta? - De ce nu? Noi suntem săraci, iar tu bogat.
Poți să-l aduci și pe băiatul tău, dacă vrei. Mie mi-e totuna.
E foarte frumos din partea ta.
Atunci să fii aici în jur de 12:30. Îți amintești unde stăm?
Cressford Road 31, ușa nr. 2, Islington, London.
- Anglia, Pământ, Univers! - Da.
Marcus?
Păi... Fiona, cum te simți?
- Adică... cum te simți? - Ăăă, stomacul meu este bine... da, mersi.
Grozav...
Deși un pic mă simt balonată...
Nu se curăță așa de repede, nu?
Da, cred.
Dacă mama vrea să fie cu William, atunci ar putea să se oprească cu aceste glume.
Măcar arată bine. Am convins-o cu vesta ei de blană
și și-a pus cerceii pe care i-a primit din Zimbabwe.
Puștiul crede că asta va fi un fel de lipeală...
Din păcate mama sa e complet nebună
și pe lângă asta și-a pus un fel de costum Yeti.
E bine să trec cât mai repede peste asta... cu siguranță, nu va fi desert.
Ca desert aș dori o clătită...
...apoi o omletă cu ciuperci cu cartofi fripți și un Cola.
- Eu un castron cu vegetale. - Suntem vegetarieni.
N-aș fi ghicit niciodată. E un sandvici aș dori.
Treburile încep să meargă bine.
Sunt curios dacă mai mergem undeva.
Într-un loc nou.
Știam desigur, că acest cântec nu va ține o veșnicie...
Știam, dar n-am simțit-o.
Cred că și eu am înnebunit... vroiam să ies doar cu Susie.
Asta a fost pedeapsa mea.
Cel mai tare va fi dacă își vor închide și ochii...
- Vino, cântă cu noi, Will. - Păi, știi... trebuie să plec.
Dar oricum, mersi.
Asta-i problema dacă ajuți pe cineva.
Trebuie să vrei, dacă vrei să-i ajuți pe oameni.
Ca și atunci când îi ajutăm pe săraci cu pachete.
... aproape am reușit.
Sau când cam acceptat apeluri de urgență de la Amnesty International.
Știai că în Birmania poți primi șapte ani de închisoare dacă spui glume?
Data viitoare, când râzi de o glumă...
...gândește-te la Papă Lei, marele comic de la Birmania.
În Birmania sunt probleme cu respectarea drepturilor omului.
Acum avem nevoie de ajutorul tău mai mult decât oricând...
împreună putem rezolva...
Glumești? Și ce zice prietenul tău de asta?
Stai o clipă... zici că nu ai un prieten?
Mai bine vorbește-mi despre încălcarea drepturilor omului...
Serios? Faci baie?
Trebuie să credem că putem ajuta. Pentru Fiona a fost important acest cântec.
Acel cântec a însemnat ceva pentru ea. Și uite unde a ajuns.
Eu? N-am vrut să mă refer la nimic. Despre nimic, la nimeni.
Și așa îmi pot garanta o viață fără probleme.
În zilele următoare am avut o presimțire ciudată.
Ca și când cineva m-ar fi urmărit.
Și nu mi-a plăcut deloc.
Tu nici măcar n-ai copil, așa-i?
- Ce? - N-ai copil, așa-i?
Cum să n-am. Ce vrei să spui?
N-ai. Te-am urmărit, n-ai copil.
- Și ce treabă ai tu cu asta? - Nimic, exceptând...
...că ne-ai mințit pe mine, pe mama și pe prietena ei.
- Pot intra? - Nu!
De ce?
- Sunt ocupat. - Ce faci?
Păi... chiar mă uit la TV.
Atunci vin să mă uit și eu.
Foarte drăguț din partea ta, Marcus, dar mă descurc și singur. Mulțumesc.
- N-ai ceva teme de făcut? - Ba da. Vrei să mă ajuți?
Nu la asta m-am referit. De ce nu te duci acasă, să-ți faci temele?
O să le fac mai târziu.
Nu voi spune nimănui că n-ai copil, dacă ieși cu mama mea.
De ce vrei ca mama ta să umble cu unul ca mine?
Nu cred că ai fi prea rău. Deși...
...ai mințit, dar scăzând asta, ești de treabă.
Iar ea e tristă, cred că i-ar plăcea să aibe un prieten.
Știi... nu pot să umblu cu cineva, pentru simplul fapt că tu vrei asta.
Cred că și persoana respectivă trebuie să vrea.
De ce, ce ai cu ea?
Nimic. Doar că nu așa merge treaba asta...
Nu cu tine vreau să vorbesc despre asta. Pleacă!
Bine, dar o să mă întorc.
Uuu, ce m-am speriat.
Asta a fost tot ce am putut să zic : "Uuu, ce m-am speriat".
Dar de fapt, chiar m-am speriat.
Asta-i tot? La revedere Tim. La revedere Jill.
- La revedere Carol. - La revedere.
Cât despre mine...
... Arrivederci! La revedere!
Mersi, ne mai vedem.
Salut pe toată lumea. Bine ați venit la numărătoarea inversă.
Cu siguranță vă amintiți că ieri Carol a arătat, cât de...
...prietenos e cu invitații, cu Tomo Cooperfield.
Mamă...
știai în tot acest timp, că voi fi vegetarian?
Da, desigur că știam...
atunci am hotărât, când am rămas fără "cremvuști".
Și m-ai întrebat dacă vreau și eu să fiu vegetarian?
Da, când te-ai născut.
Fac prăjituri, dar nu vreau să fierb carne.
De-ți place, sau nu.
Și nici nu mă lași să mă duc la McDonald's...
Ce-i asta, o revoltă?
Nu te pot împiedica, aș fi doar dezamăgită.
Nu te îngrijora mamă, nu vreau să mă duc la McDonald's.
După câteva vizite, Will simțea că...
trebuie să vină cu întrebările serioase.
Deși știam, că mai degrabă s-ar uita la Xena, prințesa războinică.
- Cum merg treburile acasă? - Adică cu mama?
Bine, mersi.
Adică... știi tu...
Aha, știu... Nu, nici o problemă...
Mai ești îngrijorat în privința ei?
Dacă sunt îngrijorat?
În fiecare zi...
de aceea vin aici și nu acasă.
Un pic, când mă gândesc la ea.
Rahat de viață...
Nu știu de ce a înjurat...
dar m-am simțit mai bine...
Deja nu mi se mai părea patetic...
Greșeala de a mă mai întâlni cu Fiona, n-o voi repeta.
Marcus e foarte trist, și din păcate n-am putut să spun nimic ca să-l înveselesc.
Data viitoare trebuie să vorbesc cu Susie, sau cu un psihiatru...
sau cu oricine capabil să vadă, că asta e o nebunie.
O, la naiba! Nu se poate!
19 Noiembrie, șase săptămâni până la Crăciun și deja dau porcăria asta...
Tata?
Cum a fost?
Minunat...
A compus un cântec, care a devenit un mare succes...
...iar după asta, singura sa preocupare a fost să compună una mai bună.
Și tu compui cântece?
Ai și o chitară.
Nu.
Îl ții doar să pari cool?
Da.
Îmi place "Super-Sania lui Moș Crăciun".
- Madonna... - Vino aici!
- Ce faceți? - Cine sunteți?
Cine sunt? Cel care vă rupe curul în bătaie!
Dispăreți!
- Cine au fost ăștia? - Cine?
Cum adică cine? Cei care năvălesc în viața ta!
Aaa, ei ? Doar câțiva tipi...
Mă tot urmăresc după școală.
O fac des?
Nu au mai aruncat cu bomboane, după mine.
Nu despre bomboane vorbesc... Ci despre băieții care vor să te omoare!
... și se distrează pe seama mea...
de părul meu, de hainele mele, din cauză că fredonez de unul singur...
Cânți singur?!
Câteodată nu observ că fredonez cu vocea tare.
Asta nu-i o idee prea bună din partea ta.
Pur și simplu se întâmplă.
N-o fac dinadins, nu sunt prost!
Te sfătuiesc să fii invizibil în fața ochilor lor.
Cum să fiu invizibil?
Ai cumva vreun robot de bucătărie care să mă facă invizibil?! N-aș crede.
Încerc să nu mă uit la ei...
Pur și simplu se întâmplă, ar fi mai simplu fără ei, dar așa-i viața...
Nu pot face nimic în privința asta.
Dar...
... poți face ceva împotriva lor, Marcus.
Vino cu mine.
Eram îngrijorat că mă duce la dirigintă...
dar m-a dus să facem cumpărături.
- Nu înțeleg? - Începem cu pantofii, Marcus.
Nu te pot face invizibil, dar te pot ajuta la acomodare.
Șireturile astea ciudate... nu mă descurc cu ele.
E o tehnologie nouă.
Pentru Dumnezeu... Nu-i chiar așa de greu?
OK, e un pic cam greu...
- Totul e în regulă? - Da, mulțumesc.
Mersi.
Nu se descurcă cu ei bătrânul tău, așa-i?
Te simți mai cool, nu?
Nici nu știu...
Crezi că arăt cool?
Da Marcus... ești cool.
Da.
Acum ne depărtăm, ca niște cool.
Rege... un cinci aici!
Deodată am simțit un sentiment extraordinar în mine
Deci asta numesc oamenii o bunăstare naturală
și m-a costat doar 60 de parale.
Un copil nefericit, am făcut temporar fericit.
E tot ceea ce am vrut.
Și nici măcar n-am vrut să i-o trag mamei sale.
Marcus... Unde sunt pantofii tăi?
Mi-au luat-o.
Cine ar fi vrut să-ți ia pantofii?
Știam că odată va trebui să spun adevărul.
Dar problema e că ar da apă la moară pentru mai multe întrebări.
Aveam niște pantofi cool.
- Aveai doar niște pantofi maro simpli. - Păi, nu chiar...
aveam niște pantofi noi de antrenamente.
De unde ai făcut rost de pantofi noi?
Da... vor veni mai multe întrebări.
Will mi i-a cumpărat.
Will?
Tipul, cu care am luat prânzul?
Da, a devenit prietenul meu.
A devenit prietenul tău?!
A repetat, ceea ce am zis... în afară de faptul că a țipat.
Mă duc pe la el după școală.
Te duci pe la el după școală?!
Știi, de fapt nici nu are copil.
Nici n-are copil?!
Pot să mă duc, să mă joc pe calculator?
- Unde stă? - Acum nu-i acasă...
s-a dus să ia cina.
Christina m-a invitat la cină, după care a venit 'discuția'...
... ca să nu sfârșesc singură, fără copil.
Da, dacă și Domnul crede la fel.
- E nevoie de mult curaj, pentru asta. - De ce, Christine?
Cei mai mulți avem nevoie de un tovarăș, ca să ne completeze viața...
iar tu n-ai nimic. Nu te sperie asta?
Ați ales?
Desigur. Un...
Deci ce sunt aceste partide de ceai, de după școală?
Bună. Cum? Ce ai zis?
De ce vrea un bărbat fără copil...
să-și petreacă timpul cu un băiat de 12 ani, în fiecare zi?
Un moment... tu nu i-ai spus, că în fiecare dupămasă ești la mine?
Cred că am uitat.
Spune-mi mie, ce faci cu fiul meu?
Un moment... Ce sugerezi?
Nu sugerez nimic!
Ba da, sugerezi că îți molestez copilul.
Te întreb pur și simplu...
...de ce te încântă prezența unui copil de 12 ani, în casa ta?
O, Doamne...
Ce ai de zis în apărarea ta?
Deci?!
Nu mă acuza! N-am altă alegere!!
Fiul tău vine în fiecare dupămasă la mine, neinvitat!
Și știi de ce? Fiindcă e mâncat de viu la școală!
Tu habar n-ai că-l trimiți pe fiul tău la groapa cu lei!
Și e sfâșiat în bucăți în fiecare zi, hipiotă dusă cu pluta ce ești!
După părerea mea exagerezi... Pentru Marcus...
A fost ciudat, Will avea dreptate și nu mama.
Deși ar fi trebuit să fie invers.
Nu prea ai avut de a face cu copiii până acum?
Și eu am fost copil! Și eu am fost la școală...
și știu care-i diferența între copii...
care se pot acomoda greu și care suferă...
așa că nu-mi zi mie că dramatizez lucrurile!
HEI, COWA BUNGA!!!
- Ce-i cu tine? - Nimic.
- Doar m-a prins țipătul. - Isuse, ce familie!
Will, gândiți-vă și la ceilalți invitați...
Desigur, scuze. M-am calmat.
Nu... nu te-ai calmat încă.
Ce? Nu, desigur că nu!
Ascultă? Nu-ți fă griji, nu-i voi mai deschide ușa lui Marcus.
Voi fi fericit să nu vă mai văd pe niciunul !
Cărați-vă!
Scuze.
Deci asta a fost, așa-i? Pur și simplu va dispărea din viața ta ?
Cum?
Să presupunem că tu ai dreptate, și eu nu.
Să presupunem că viața din jurul lui Marcus, pentru mine e în chineză...
dar în mod miraculos, tu o înțelegi...
Atunci ce vei face în privința asta?
Nu fac nimic! Nu-i treaba mea.
- Doamne, ce nesimțit încrezut. - Și eu asta îi tot spun...
Tot timpul se gândește numai la el.
Fiindcă sunt singur, și contează doar ceea ce eu...
...vreau, desigur, că eu, fiindcă nu-i nimeni altcineva.
Ba da, este. E Marcus!
Deja e cineva care aparține de casa ta de rahat.
Înțeleg că te-ai săturat de el...
dar nu poți să-l arunci așa de simplu de la tine.
- Nici un bărbat nu-i insulă. - Ar dreptate Will...
Nu, nu-i adevărat. Unii bărbați sunt insule.
Și eu sunt un rahat de insulă, ca și Ibiza...
Despre ce vorbești?
Vrei să vii la noi de Crăciun?
Nu Marcus, nu vreau să-mi petrec Crăciunul de rahat cu voi.
Nu vreau să-mi petrec Crăciunul
cu Doamna Sinucigașă.
Tot timpul am crezut că Crăciunul te reprezintă...
...cum te comporți în viață.
Vreau să-mi petrec Crăciunul așa cum obișnuiam...
...mă uit la video... și mă îmbăt.
Înainte să vii... eram singur.
E rău să fii singur.
Singur... rău.
Prietenie bun.
Prietenie bun!
Vestea bună era că nu doar Fiona, Marcus și eu eram acolo.
Vestea proastă era că...
Deci, tu ești tatăl lui Marcus?
Da, cred că eu.
Ea e prietena mea, Lindsey.
Și mama lui Lindsey.
Bună.
Mulțumesc, tată.
E OK.
Mă miram de copil, cum poate să se bucure de orice porcărie.
E o tamburină. Mulțumesc mamă.
- Așa-i că-i cool, Will? - Da... poate fi de folos...
L-am văzut în magazin și știam că va fi cadoul perfect.
Ai putea avea serbare la școală cu ea.
Ați putea forma un grup Pop, ți-ai putea găsi prieteni.
Poate.
Cântatul tău îmi aduce o rază de fericire în viața mea.
Mulțumesc.
Și asta-i de la mine.
O grozav!
- Ce-i asta? - Un CD, Marcus.
Mystical, e cool. Îți va place.
Ce fel de muzică are acest Mystical?
Un fel de... muzică din toată lumea.
"Shake ya' ass"
Slash, rap... stil.
Scutură-ți curul. E ceva marocan?
Mi-e teamă că nu avem un CD player.
- E grozav oricum. - Știu că nu aveți un CD player...
... așa că asta-i a ta.
Uite mamă.
- Crăciun fericit, Will. - Grozav, mulțumesc mult.
"Cartea Părinților Singuri"
Marcus, e un poem?
Da.
Nu-i rău.
Hello, îmi pare rău, că am întârziat atât.
- Ce am pierdut? - Nu, vino!
Crăciun fericit!
De mult nu ne-am mai văzut.
- Unde-i Megan? - La tatăl ei. Dar Ned?
Își petrece sărbătorile la mama ei?
Păi... da... nu.... cred că...
...cel mai bine e să plec acum.
Ai putea fi Moș Crăciun, ca să poți prinde colindători.
Ești de profesie Moș Crăciun? Îmi place.
Bine... mă duc... Mulțumesc pentru tot. A fost grozav.
Susie are dreptul să-și exprime furia.
Da, și a făcut-o. Iar eu am dreptul să mă car.
Mulțumesc tot, la revedere.
Așteaptă.
E prietenul meu, eu l-am chemat. Lasă-mă să decid eu, când trebuie să plece acasă.
Nu tu spui, când să plece Will, Marcus.
Susie e supărată pe el și nu fără motiv și chiar i-a zis.
Are dreptate, Marcus. Așa că plec. OK?
N-a făcut nimic, doar a inventat un copil.
Na și? Cui îi pasă?
Copii fac lucruri mai rele la școală în fiecare zi.
Problema e, Marcus, că Will a terminat școala cu mult timp în urmă.
Trebuia să se maturizeze până acum.
Asta-i sigur.
Asta nu se compară cu mine. De atunci se comportă mult mai bine.
Mi-a cumpărat pantofii, m-a lăsat să intru oricând mă duceam la el.
- Și știe ce vrea un copil. - Întradevăr? E avar?
Dacă ai nevoie de ceva, atunci putem vorbi despre asta.
Nu, niciodată, fiindcă niciodată nu vorbim, doar argumentăm.
- Tot timpul doar îmi spui, ce să fac. - Fiindcă vreau...
...să gândești singur! - OK, atunci mă gândesc singur.
Vreau că Will să rămână. Nu Will e singurul care nu-i perfect.
Să luăm de exemplu când ne-am cunoscut. Adu-ți aminte, de ce am fost acolo, fiindcă tu...
Ai aruncat cu pâinea mamei într-o rață, care a murit.
Poftim? Ce-i toată treaba asta cu rața?
Vom avea rață? Delicios!
Desigur n-am avut rață la masă...
Am avut zarzavaturi umplute cu nucă...
Așa cum am mai spus, am avut o presimțire ciudată.
M-am simțit bine.
Niciodată nu m-am simțit întradevăr bine de Crăciun, până acum.
Mama tot timpul mă punea să cânt "Super-Sania lui Moș Crăciun" în fața lui unchiul meu...
împreună cu tata, cred.
Dar Crăciunul la Marcus...
Mi-e rușine să spun : m-am simțit bine.
În primul rând : Marcus s-a întâlnit cu o fată.
Hello.
Ia de aici.
Apoi, ceea ce-i mai ciudat și eu m-am îndrăgostit.
Toate astea au fost din cauza lui Marcus, fiindcă dacă deschizi ușa unui străin...
...nu poți ști cine intră.
De anul nou m-am întâlnit cu Rachel.
E interesată, deșteaptă și atractivă.
N-au trecut cinci minute și eram convins că de ea am nevoie.
- OK.
Și? Și tu ești la TV?
Dacă eu lucrez la TV?
- Nu. Aici toată lumea e de la TV, dar eu... - Da.
Doar mă uit la TV.
Deci tu în fața ei... nu în ea.
Era o tortură.
În cinci minute am realizat, cum e...
să te intereseze cineva serios.
Dacă aș avea ceva de povestit despre mine. Dacă aș putea povesti despre munca mea...
Dar eu nu fac nimic...
În câteva secunde își va da seama, și va fi șocată.
Deci, cu ce te ocupi?
Sincer... sunt într-un mic concediu.
Sună bine. În concediu? Din ce cauză?
Păi ca să fiu sincer...
din nici o cauză.
Ceea ce poate fi interesant în mine, e că nu fac nimic.
- Nu faci nimic? - Așa cumva.
- Nimic? - Nimic.
Păi... e așa de...
- Rachel dragă. - Da?
- Să fie rap party de est sau de vest? - Doamne, n-am nici cea mai mică idee...
Și așa. S-a întors.
Nu mai avem despre ce discuta?
- Muzică rap, se face.... - [Aproape despre nimic.]
Cunosc un copil de 12 ani, care pentru asta v-ar omorî.
- Pe bune? - Da.
Așa cum și eu.
- Pe bune? - Da.
- Cum îl cheamă pe al tău? - Al meu...
- Marcus. - Al meu e Ali, Alistair.
Și asta a fost. N-a trebuit să mint, 100% a fost presupunerea ei.
Adică, mai mult de 50%.
Eram din nou pe tărâmul fanteziei.
Dar de data asta a fost diferit, a fost doar de distracție...
...dar asta-i serios. Eu doar mă apăram.
Ne străduim doar să pășim mai departe.
Adică, să pășim împreună mai departe.
Singuri împreună.
Eram într-o mare belea...
...o singură persoană mă putea ajuta să ies din asta.
Ce-i căcatule? Ce mi-ai spus?
Ai auzit ce te-am întrebat, tâmpitule?
Scuze. Doar cântam o melodie.
- Muzică rap... - Îți place rap-ul?
Un pic. E cântat de niște negri furioși.
Care sunt un pic aprinși... poate doar din cauza sexului.
Comentezi? Că poate te și pleznesc...
Nu comentez. Nici nu știu cum trebuie.
- Cum te cheamă? - Marcus.
- Sunt Elly. - Bună Elly, mă bucur să ne întâlnim.
Nu așa de repede, încă nu sunt pregătit de un contact fizic...
data viitoare vei vrea să facem sex.
Asta doar la așa ceva poate duce.
Nu cânta străinilor "Shake Your Ass"!
La revedere Elly, ne mai vedem.
Shake ya' mmmm Watch yourself
Shake ya' mmmm Show me what you're, what you're with
Bună.
Ascultă... am nevoie de ajutorul tău.
Ce ce i-ai spus acelei doamne, că sunt fiul tău?
Nu i-am spus, doar nu a înțeles ceva bine.
Spune-i că nu a înțeles bine.
- Nu, nu pot face asta. - De ce nu?
Lasă asta, acceptă doar realitatea, OK?
Ești fiul meu.
O să-i spun eu, dacă vrei, nu mă deranjează.
- E foarte drăguț din partea ta, dar... nu. - De ce nu?
Pentru Dumnezeu, fiindcă are o boală rară...
dacă crede despre ceva că nu-i adevărat...
și îi spui adevărul, îi va exploda creierul și va muri, înțelegi?
Pe naiba!
Mă interesează.... mă interesează femeia asta.
Cum înțelegi, te interesează?
- De ce-i așa de interesantă? - OK, Marcus... Fii atent!
Gata cu demnitatea mea. Savurează!
Vreau să ies cu ea. OK?
Aș vrea să fie prietena mea. Poftim, am zis-o.
E extraordinar! De ce doar acum îmi spui?
Nu știu...
Am fost un pic confuz, fiindcă... toate astea sunt ceva nou pentru mine...
abia ne-am întâlnit, o cheamă Rachel, e așa de...
E la școală o tipă, Elly. Mi-ar place să fie prietena mea.
Nu prea sunt sigur. Am vrut s-o întreb de la ea.
Ce-i diferența între prieten și prietenă?
Păi... ok... nu știu...
- Ai vrea s-o atingi? - E așa de important asta?
Da, ai auzit de sex. E destul de important.
N-aș crede, e mai mult o prostie. Și dacă pentru mine nu-i deloc important?
Mi-ar place să fiu mai mult cu ea... Mi-ar place să fiu cu ea tot timpul.
Mi-ar place să-i spun lucruri, pe care ție și mamei nu vi le-aș zice.
Și nu mi-ar place să aibe alt prieten.
Dacă toate astea ar fi, atunci nu m-ar interesa dacă aș putea s-o ating.
Nu vei rămâne tot timpul așa, Marcus.
Nu vei simți asta pentru totdeauna.
- OK. Cum arăt? - Bine.
Și eu?
Doar încearcă să fii atât de normal cât poți.
A fost un sfat bun pentru Marcus, aș fi vrut să-l urmez și eu.
Veniți, nu vă uitați pe birou.
Aici lucrez.
Limba mi s-a uscat, brațul mi-a transpirat...
...nici măcar nu știam ce dracu s-a întâmplat cu mine.
Allie.
Doar stăteam acolo, zâmbind ca un idiot.
- Atunci să mergem sus. - Desigur.
Pe aici.
Allie... Marcus.
Marcus... Allie.
Ești colegul meu de an, la școală.
Întradevăr? Da, parcă te-am mai văzut.
Grozav. Atunci veți avea despre ce vorbi.
Will el e Allie.
Allie el e Will.
- Bună. - Bună.
Băieți... rămâneți aici un pic?
- Sună bine. - Da, OK.
În acest moment, l-am iubit. Chiar l-am iubit.
Ați putea să vă jucați pe calculator.
Bun. În regulă. Ne vedem mai târziu.
Dacă tatăl tău vrea să umble cu mama mea, ești mort.
Foarte mort..
- Nu-ți fă griji, e de treabă. - Nu mă interesează dacă-i de treabă.
Nu vreau să umble cu mama mea.
Așa că nu vreau să te mai văd odată aici! OK?
- Păi, nu sunt sigur dacă depinde de mine. - Ar trebui.
Altcumva vei muri.
Am avut impresia, că tipul ăsta, Allie, e un criminal în serie.
Pot să-ți încerc calculatorul? Ce jocuri ai?
Asculți ce vorbesc?
Da... dar nu sunt sigur că pot face ceva pentru tine.
Adică, Will... care-i tatăl meu, o place pe mama ta.
- Și poate și ea îl place? - Nu-l place!
Doar pe mine mă place!
Ce-i impresionant la Rachel e că vreau s-o sărut
ori de câte ori zice ceva.
Aș săruta-o tot timpul. E sexy.
- Te plictisesc? - Nu, deloc.
Ce-i?
Nimic. Doar privirea ta e ca a lui Marcus.
Da?
Cred că încearcă să semene pe tine.
Și se îmbracă fix ca tine.
N-aș crede că mă îmbrac ca Marcus.
Marcus?
Hei, stai, așteaptă! Ne întoarcem.
- E nebun! - Nu, sigur nu e.
Mi-a spus că-mi taie gâtul și mă ascunde în spatele draperiei.
Așa a zis?!
Nu.
Dar cred că e capabil de așa ceva...
E diferit. O să-ți placă. Îți promit.
Marcus! Allie ar vrea să-ți spună ceva.
Nu-i așa?
Scuză-mă, Marcus.
N-am vrut să zic toate astea.
Nici o problemă, Allie.
- Pentru Ali asta e foarte dificil. - Păi... întradevăr
e la fel și pentru Marcus.
Așa-i? Părinți despărțiți și copilul n-are...
încredere în străini.
Da, absolut. Așa simt.
Ali nu s-a prea înțeles cu fostul meu...
- E un mincinos! - Bine, Ali.
Ultimul prieten n-a fost 100% de treabă.
Nu vreau, știi... să te aseamăn cu el...
OK. Nici o problemă. Mi-a spus că te place foarte mult.
Mersi mult.
Nu fă așa o față, dragă.
Elly?
Marcus, ce e? Mă urmărești?
- Nu. - Ce păcat, deși asta am sperat.
Doar atât îți spun, să fii precaut...
...mai mult pare o relație de câine îngrijitor decât una de băiat-fată.
- Dar măcar e sinceră. - Ce înseamnă asta?
- Doar că... tu și Rachel. - Ce?
Ce înseamnă asta?
Nu știu, doar că aveți o problemă.
Ai vrea să fii cu ea, iar ea crede că ai un copil.
Dar tu n-ai. Adică...
...dacă ești împreună cu cineva, n-ar trebui să știe despre așa ceva?
- Nu? - Știi... adică... adevărul.
Cum adică?
Dar mai târziu, în singurătatea nopții...
...am înțeles, la ce se gândea Marcus.
Sigur c-o vreau pe Rachel ! Dar momentan... dacă ar trebui să aleg...
...m-aș mulțumi cu puțin, după cum a spus Marcus.
Isuse, mă voi transforma în Marcus? Îmi va cumpăra el pantofii în curând?
M-am decis, îi accept sfatul. Îi spun lui Rachel adevărul.
Bine, aproape adevărul...
...adică, nu eu sunt tatăl natural a lui Marcus.
- Nu? - Nu, și asta nu-i algă adevărată.
Problema a fost că adevărul duce la mai multe întrebări.
Tu nu ești tatăl natural a lui Marcus și nu stați împreună.
Și atunci... cum poate fi... băiatul tău?
Păi da... Privit dinafară, e un pic cam complicat.
Atunci spune-mi, cum e pe dinăuntru.
Și ăsta e un fel de... un fel de... poveste plictisitoare.
Ai vrea să treci la vin? Sau rămâi la berea chinezească?
Ai vrea să guști... un Alhan Pahl-Eng?
- Da? - Nu.
Oricum, mai bine povestește-mi despre Allie și tine.
Și cazul tău e așa de complicat, ca și al meu cu Marcus?
Nu. M-am culcat cu tatăl său și după nouă luni s-a născut.
- Treabă simplă. - Da. Te invidiez pentru asta.
Îmi pare rău că atâta te bat la cap cu asta, dar încă tot nu înțeleg.
Ești tatăl vitreg a lui Marcus, dar nu trăiești cu el și nici cu maică să.
Nu, adică...
Uite, de fapt... De fapt niciodată nu ți-am spus că e băiatul meu.
Adică fraza "Am un băiat pe numele de Marcus" nu-mi lăsa niciodată gura.
- Tu ai ales ca să crezi asta. - Da... într-adevăr...
Aha, deci eu sunt buba. Voiam să cred că ai un copil...
...și am dat apă la moara imaginației mele. - Știu, pare ciudat.
Nu! Ai dreptate, mi-am zis: "bun tip, de-ar avea și un copil..."
un adolescent, de vreo 12 ani și iată-l pe Marcus...
BINGO!
De aceea m-am gândit la ideea asta nebunească...
...fiindcă îmi lipsește?
Să nu fim așa de duri cu noi înșine.
Se poate întâmpla cu oricine.
Știi, când te-am văzut prima oară, am crezut că ești...
...așa de gol.
Apoi ai făcut ca toată astea să se schimbe.
Dar poate că am avut dreptate.
- Rachel, ascultă. - Da?
Îmi pare foarte rău...
Eu...
sunt gol.
Adică...
nicicum.
Nu știu, ce am crezut despre mine.
Îmi pare rău.
- Bună, Elly. - Marcus, bună.
- Bună Marcus. - Pe curând, Marcus?
Mamă?
Dacă scădem, și-l înmulțim cu 17 atunci "x" este...
Marcus?
N-am știut care era răspunsul.
Nu știu cum aflăm "x"-ul.
Nu știu cum aș putea s-o ajut pe mama.
"KIDZ ROCK: Arătați-vă talentul la concertul pop! "
Și atunci mi-am dat seama...
e ceva ce aș putea face pentru ea.
Cred că o să particip la concertul pop.
Tu? La concert?
Nu cred că e o idee bună, Marcus.
Ai putea să mă însoțești? Am o tamburină.
Nu, scuze.
E sinucidere.
După părerea mea, nu te arde.
Mama începe din nou.
Ce? Scuze.
Cum adică ce? Să plângă!
Stă pe canapea și plânge
Și dimineață.
La fel ca și...
...în ziua Raței Moarte.
Marcus, îmi pare rău...
dar sunt ocupat.
Ocupat?
Cu ce?
- Mă auzi? - Da, te aud...
În ce aș putea să te ajut?
Nu știu. Vorbește cu ea.
- Și ce să-i zic? - Nu știu.
De ce crezi că ar asculta de mine? Cine sunt eu pentru ea?
- Un nimeni. - Tu nu ești un nimeni. Tu...
Cine? Ce crezi cine sunt eu?
Cine ești tu? Vii neinvitat, îmi strici viața.
Îmi încurci socotelile... Ce vrei, ce să fac, Marcus?
Nu-i problema mea. Nu-i familia mea, nu sunt unchiul tău...
...sau fratele tău, și nu sunt nici tatăl tău vitreg.
Îți spun eu cine sunt:
Sunt un tip care se pricepe de minune la alegerea pantofilor, a CD-urilor bune...
Atât. În problemele serioase ale vieții nu te pot ajuta.
Nu te pot ajuta în nimic din viața reală.
Ai putea încerca.
Ai dreptate. Nu mă poți ajuta.
Cum ai putea? Tu ești doar un tip tâmpit...
...care toată ziua nu face nimic, se uită la TV și face cumpărături.
Nu dai doi bani pe nimeni, dar nici pe tine nu dă lumea nimic!
Mama mi-a spus odată :
îți aduc o rază de fericire în viața ta.
Așa că o fac.
Și dacă lumea se dă peste cap.
Uite mamă.
Viața mea este alcătuit din unități de timp.
Cumpărând CD-uri...
două unități.
Luând masa...
Trei unități.
Exersare...
Două unități.
Luate toate împreună, am o viață destul de plină.
Doar că...
nu valorează nimic.
De fapt...
un singur lucru a însemnat ceva pentru mine.
Marcus...
el a fost singurul care a însemnat ceva.
Iar pentru el a fost Fiona care a însemnat ceva pentru el.
Dar și el stătea la marginea prăpastiei.
- Fiona? - Will, de mult timp nu te-am mai văzut.
- Cu e Ned? - Cine?
A fost o minciună. Nu exista.
- Doar am inventat. - Doar ai inventat?
- Da. Ca să ies cu femeile. - Ce pervers...
Da.
Fiona, trebuie să vorbesc cu tine.
- Dă-i drumul! - Nu, între patru ochi.
Nu, ăsta-i cercul încrederii!
Dacă vrei să spui ceva, o poți zice și în fața lor.
Bine.
Te rog, nu încerca să te sinucizi din nou.
Nici nu-mi vine să cred că ai zis asta! Asta mă privește pe mine.
Chiar despre asta e vorba. Deloc nu e...
Marcus e îngrijorat pentru tine.
Și eu sunt îngrijorat pentru Marcus, fiindcă e îngrijorat de tine.
Will, nu vreau să mă sinucid.
- Nu vrei? - Momentan nu.
În regulă...
Bun!
Sper Will, că nu ești atras de mine?
Ce? Despre ce vorbești? Ai înnebunit?
E cuvântul greșit...
dar chiar asta-i, despre care...
ar trebui să vorbim.
Despre plânsurile de dimineață, despre depresii.
Să încercăm s-o rezolvăm!
- E o glumă, așa-i? - Ce?
Dacă nu primești răspuns, ai putea spune :
E foarte ciudat, dar o va rezolva.
- Și apoi liniștit ai putea pleca. - Deloc.
Da, înțeleg, aș vrea să știu...
care-i numele ei, fiindcă...
am presimțământul, că sunt neastâmpărat.
Nu ești neastâmpărat. Fiindcă...
Fiindcă ești aici. Și doar asta contează.
Înțeleg.
Putem să mergem...
- Unde? - Marcus cântă la concertul școlii.
- Marcus cântă? - Da, cântă...
- La școală? - Da, la concertul pop.
E foarte emoționat, să nu pierdem timpul.
Stai... ce va cânta?
- OK, cât timp mai avem? - Care-i problema, dacă Marcus cântă?
Știi visul acela, când stai cu pantalonii-n vine pe scenă...
...și toată lumea râde de tine? - Ce legătură are cu asta?
Asta se va întâmpla cu Marcus.
Dacă cânta melodia aceea în fața copiilor...
atunci pot să-l scoți deja din școală, până la facultate.
Dacă ajunge până la facultate... Fiindcă va fi torturat până atunci !
Will, nu poți împiedica pe nimeni să se exprime.
Nu vrea să se exprime pe el, vrea să te exprime pe tine!
- O, Doamne. - Ce-i?
- Isuse. - Ai dreptate.
- Will, sunt o mamă rea? - Nu, nu ești, doar un pic nebună.
Sunt o mamă rea! Am lăsat lucrurile să ajungă aici...
...și ar fi trebuit să fiu mai atentă. El e un băiat foarte special...
...cu sentimente speciale. Și eu l-am rănit !
Te rog, taci odată, mi se rupe inima.
OK, parcheaz-o.
Ce?
Bună.
- Ce cauți aici? - Cel de acolo e Allie.
E foarte...
talentat.
Asta a fost trupa "Cavalerii Hornari", cu "Omoară Pentru Viață".
Următorul este Marcus Brewer. Cânta o melodie a lui Roberty Flack...
"Killing me Softly"
acompaniat de Simon Causegrove... cu recorder.
Marcus, eu n-o mai fac, ăștia o să mă mânănce de viu.
Despre ce vorbești?
Îmi pare rău, ia-ți banii înapoi.
Încă puțin...
Haide, Marcus...
Așteaptă.
- Ce se întâmplă aici? - Nimic, totul e în regulă.
Sunt doar profesorul său de muzică.
Ce cauți aici?
Am auzit că vrei să te sinucizi în public...
și doar am venit să văd.
- M-a lăsat colegul. - Atunci nu trebuie să cânți.
- Nu pot face asta. - Cum să nu. Spune-i că...
s-a îmbolnăvit și fără el nu poți cânta. E simplu, nu?
Aș face-o fericită.
Ascultă, Marcus, nu poți face nimic ca mama ta să fie fericită, înțelegi?
Nu pe timp îndelungat, asta trebuie s-o rezolve singură.
- Treci aici, acum! - Lasă-ne!
Zic doar că : important e ca tu să te simți fericit.
De ce să mă fac să mă simt doar eu fericit? Și mama încearcă să fie fericită.
Doar că încă nu reușește. De aceea cineva trebuie s-o ajute.
Chiar asta e... dacă alți te pot face fericit...
...atunci te pot face și nefericit.
Crezi că ăia din afară te pot face fericit?
Stai... Așteaptă, Marcus! Nu!
Cântă Britney...
Deja o cântă!
E dedicată mamei mele.
Ești de rahat!
Cine dracu e ăsta?
Ascundeți-l odată!
Will?
Will, am terminat!
Will, să mergem!
Will, am terminat!
Și așa a fost, i-am omorât cu melodia mea.
Sau ei pe mine? Dar deloc blând.
Am cântat... cu ochii închiși.
Dacă-mi era frică? Fără graniță.
Asta cu siguranță nu-i viață locuitorului de pe insulă.
Mulțumesc Insbury!
Să prezint componența formației :
Marcus Brewer, voce și tamburină.
Și cam atât...
Hai de aici, să dispărem.
Marcus, mulțumesc...
...pentru cântec. Ai fost fantastic.
- Așa crezi? - Da.
- De fapt, cred că ar trebui să sărbătorim. - OK...
Ce ai zice...
- dacă ne-am duce la McDonald's? - La McDonald's?
- Da. - Mersi mamă, dar mai bine nu.
Dar eu pe bune, vreau merg la McDonald's.
Știi, nu prea mi-e foame.
O, fii serios. Poți da gata un Big Mac !
Mamă...
OK, atunci rămâne pe altădată...
Oricând.
Poți conta pe mine, știi?
De Crăciunul următor...
...totul a revenit la normal.
Orice bărbat e o insulă.
Cred în asta.
Dar e clar...
unii aparțin de un grup de insule.
Și în adâncul oceanului, sunt conectați între ele.
Atunci, te însori cu mama mea?
Nu știu. De ce?
Crezi că ar vrea?
Vroiam să se însoare cu mama mea.
- Serios? - Da, dar atunci era încă disperată...
Mersi, prietene.
Will, cum pot porni robotul ăsta de bucătărie?
N-o poți!
Mai demult am spus că că două persoane nu sunt destule.
Acum sunt înconjurat de o groază de oameni.
Și e grozav... aproape.
Leneșilor, vreți să vă mișcați odată?
De unde-l cunoști pe Will?
Am lucrat împreună ca voluntari la Amnesty International, cu ceva ani în urmă.
Da, așa-i. Cum e cu conflictul din Birmania?
Și iată m-a chemat la prânzul de Crăciun și iată-mă aici.
Serios?
Care-i treaba între tine și Elly?
Adică, e...
- Prietena ta? - Ai înnebunit?
- De unde ai știut de asta? - De ce, ce-i cu ea?
Nimic.
Ce?
Nu crezi că ar trebui să umbli și în celelalte magazine?
- Cred că ar fi mai bine. - Mersi.
Am creat un monstru.
Sau poate el m-a creat pe mine?
Nu știu ce îl deranjează pe Will.
Doar la atât m-am gândit : Că viitorul nu este al cuplurilor...
E nevoie de mai mult. E nevoie și de susținere.
După cum văd...
eu și cu Will avem susținere acum.
Așa cum a spus John Bon Jovi :
"Nici un om nu-i o insulă."