Översatt av: Mr. Swede Tack till: inty
www.divxsweden.net nyaste svenska undertexterna på nätet
Har jag en originell tanke i mitt huvud, mitt skalliga huvud?
Om jag var gladare så kanske inte mitt hår skulle falla av?
Livet är kort, så jag får göra det bästa av det.
Idag är den första dagen av resten av mitt liv.
Jag är en vandrande kliché.
Jag skulle behöva gå till doktorn och kolla upp mina ben.
Det är något fel, en klöl. Tandläkaren ringde igen-
-det har gått för länge, om jag inte sköt upp saker skulle jag vara gladare.
Allt jag gör är att sitta på mitt feta arsel.
Om det inte var så stort skulle jag vara gladare.
Jag skulle inte behöva använda dom här tröjorna som döljer baken hela tiden.
Som om det skulle lura någon. Tjockarsel!
Jag borde börja jogga igen-
8 km om dagen. Och verkligen göra det den här gången.
Kanske klättra i berg, jag skulle behöva ändra på mitt liv.
Vad måste jag göra? Jag måste bli kär.
Jag måste skaffa flickvän.
Jag måste verkligen förbättra mig.
Om jag lär mig ryska eller något?
Eller börja med något instrument?
Jag skulle kunna prata kinesiska.
Jag kunde vara en manusförfattare, som pratar kinesiska-
-och spelar oboe, det vore häftigt.
Jag borde klippa mig kort.
Så jag slipper lura någon att jag är på väg att tappa allt mitt hår, vad löjligt.
Bara vara verklig och ha självförtroende.
Är inte kvinnor attraherade av det? Män behöver inte vara attraktiva.
Men det är inte sant, speciellt i dessa dagar.
Det är lika mycket press på män som det är på kvinnor idag.
Varför ska jag känna att jag ska behöva be om ursäkt för att jag finns till?
Det kanske är min hjärnkemi, det kanske är det som är fel med mig?
Alla mina problem och ängslan kan reduceras till-
-en kemisk obalans av något slag så att allt blir fel.
Jag måste få hjälp med det.
Men jag kommer fortfarande att vara ful, inget kommer att ändra på det.
Håll käft!
Håll käft, okej?
Låt oss försöka att lösa våra problem med kamerorna.
Låt tiden i mellan tagningarna vara minimala-
-de här dräkterna är verkligen varma, okej?
Jag vill att alla ska veta om det.
Rör er inte i onödan om det inte är viktigt för scenen, okej?
Det gäller inte mig, utan för alla som sitter här-
-med flera kilo med gummi på sig, jag gillar min dräkt.
-Är det klart? -Tack, då var det klart.
Kom ihåg den regeln.
-Invänta tagning, -Okej, rör er runt bordet lite till.
Du där borta, kan du lämna scenen?
Vad gör jag här?
Varför kom jag överhuvudtaget hit idag?
Ingen verkar ju ens kunna mitt namn.
Jag har varit på den här planeten i 40 år-
-och jag är inte närmare att förstå något.
Varför är jag här, hur kom jag hit?
Mitt ben gör ont, undrar om det är cancer?
Det är en knöl, och jag svettas, sluta svettas.
Jag måste sluta svettas.
Kan hon inte se dropparna på min panna? Hon tittade på min lugg.
Hon tycker jag är tunnhårig. -Hon tycker att du är snäll.
Åh, tack, det är roligt att höra.
-Vi älskar alla manuset för "Malkovich". -Tack.
Det är en sådan unik röst. Jag skulle vilja ta en titt-
-i din hjärna. -Tro mig, det är inte roligt.
Kan du berätta vad du tycker om vårat lilla projekt.
För det första så tycker jag att det är en bra bok.
-Är Laroche en rolig karaktär? -Absolut.
Och Orlean framställer orkidéerna på ett fascinerande sätt.
Och hur hon reflekterar Florida, om framtida orkidéer-
-och indianer, hon är magnifik på ett "New Yorker" sätt.
Jag vill inte sluta där, du vet, det är viktigare-
-att en film släpps, än att den blir falskt framhävd.
-Perfekt!
Jag vet nog inte riktigt vad det betyder.
Jag är nog inte säker på vad det betyder heller.
Jag vill inte förstöra den genom att göra en vanlig Hollywoodfilm.
Typ som "Husets orkidéer", eller något som att-
-ändra orkidéerna till något annat, eller att-
-göra en film som har med droger att göra.
Varför kan det inte vara en film om blommor?
Vi tänkte att kanske-
-Susan Orlean och Laroche kunde bli kära.
Okej, men jag menar-
-om vi vill ha med sex, vapen, biljakter, eller-
-särskilda karaktärer, lära sig viktiga saker om livet-
-eller att växa upp och kanske gilla varandra-
-eller som att överträffa hinder så att det blir lyckliga slut.
Boken handlar inte det.
Och livet handlar inte om det, det är bara inte så.
Jag känner starkt för det här.
John Laroche är en lång kille, small som en sticka, bleka ögon-
-haltar lite, rätt stilig trots att han saknar framtänder.
Jag reste till Florida för 2 år sedan, för att skriva en artikel åt "New Yorker".
Efter att ha läst en artikel om en vit man-
-tre frösättare som hade arresterats för innehav av orkidéer-
-som dom stulit från ett ställe som heter, Fakahatchee Strand State Preserves.
När naturen utvecklar allt till det bättre-
-och all mänsklighet vill gärna att det-
-ska bli så perfekt som möjligt.
Det är intressant av begrunda allt det krångliga som...
"Polyrrhiza Lindenii".
Ett spöke.
Hugg ner den, Russel!
-God morgon. -Hej.
Kan man få fråga vad ni har i de där påsarna?
Visst får du det.
Då frågar jag det då.
Vi har fem buskar med Bromelias-
-en Peperomia, nio olika orkidéer-
-omkring 130 plantor allt-som-allt-
-som mina kollegor just hämtat från träsket.
Ni vet att det är olagligt att avlägsna plantor-
-eller djur från det här reservatet.
Jo, men glöm inte att dessa plantor är i fara.
-Varenda en. -Precis.
Det är precis därför reservatet finns.
Ja, det är det.
Och alla mina kollegor är fröindianer, nämnde jag det?
Jag tror nog att du känner till Florida vs. James E. Billie.
Du vet nog att även om att Indianhövdingen Billie dödade flera pantrar här-
-i Florida, hur många fanns det av dom, 40 över hela världen?
Staten kunde inte fälla honom för-
-att han var en indian, och han har sina rättigheter.
Hur lika vi än är, så håller jag mig till att stödja-
-de stackars indianerna.
För att inte nämna de tre misslyckade försöken-
-att väckta åtal mot fröindianer för att plantera egna frön.
Som, enligt mig bara vad efter deras egen chickee-tradition.
Hur var det med "chickee"?
Det stämmer, det är vad vi använder dom till, "chickee".
-Ja. -Ja.
-Ja...? -Jo, men jag inte...
Jag kan inte låta er grabbar åka ännu.
Vänta lite här bara. Okej?
Charles är det du?
Har du ätit?
Jag tog räkpajen som låg i frysen.
Var det din? Hoppas inte det.
Kom inte ihåg, så jag tog den.
Vi kanske borde skriva våra namn på all vår mat, eller vad tycker du?
-Vad är det med dig? -Min rygg.
Du Charles, jag har inte funderat på att flytta ut härifrån på länge.
Ett jobb är en plan, är din plan ett jobb?
Trumvirvel, tack.
Jag ska bli en manusförfattare, som du.
Du tänker säkert att det här bara är ännu ett försök att snabbt-
-bli rik, men nu är jag seriös. Jag ska ta ett 3 dagars seminarium.
Det kostar ju bara 500 dollar!
-Seminarium för manusförfattare är bara skit.
-I teorin så håller jag med dig.
Det här är annorlunda, den här behandlar själva industrin bra.
-Kalla det inte för "industri". -Förlåt, jag glömde.
Den här killen kan allt om filmmanus.
Folk kommer från alla håll för att få hans undervisning.
-Jag betalar tillbaka, så fort som... -Låt mig förklara något för dig.
Den som säger att han har "svaret"-
-kommer att dra till sig desperata människor som med religionen...
Jag måste ligga ner när du förklarar det här för mig.
Ursäkta mig. Okej, fortsätt.
-Så... -Förlåt mig.
-Okej, kör på. -Det finns inga regler, Donald.
-Och de som säger att det finns...
Inte regler. Principer.
Mckee skriver att en regler är: "Du måste göra så här".
En princip är: "Det här fungerar, och har så gjort i alla tider."
Min nya film handlar om blommor.
Ingen har aldrig gjort en film om blommor förut.
-Så det finns inget att gå efter. -"Blommor för Algernon" då?
-Den handlar inte om blommor, och det är inte en film.
Förlåt, jag har inte sett den.
-Okej, fortsätt bara.
Vad jag menar är, att det kan vara farligt att vara nytänkande.
Och man ska alltid vara det, att skriva är en resa in till den okända.
Det är inte som att bygga ett av dina modellflygplan direkt!
McKee tog examen vid Fulbright, Charles.
Har du tagit examen där?
Säg nåt, jag har fått henne hit ikväll, och nu säger jag inget.
Få henne att skratta, säg något roligt.
Jag hatar partyn, Amelia. Varför gick vi hit?
För att vi är alla unga hippa experter, eller hur?
-Snarare gamla nollor som sitter på golvet. -Herregud Charles, prata för dig själv du.
Nu ska vi fixa till dig, Charlie.
Vi ta och lösa hela Charles Kaufman-röran nu.
Nu ska vi se.
Vad behöver du? Vad, vad, vad?
Jag tycker att det är bra att du valde orkidémanuset.
Tycker du?
Ja, jag tror att det kommer att få dig att tänka på annat.
Det kommer att få dig en bra grund att stå på, och-
-få en bra bild på naturen o.s.v. -Jag fattar fortfarande inte att jag fick jobbet.
Efter den lunchen svettades jag som en galning.
-Jag var helt förstörd. -Äh, du var nervös för att hon var vacker.
-Hur kan du veta att jag tycker det? -Efter åtta månader med dig så-
-vet jag det. Hur som helst-
-vad händer härnäst då? Du behöver nya kläder-
-de här flanellskjortorna piffar inte upp dig direkt.
Tack för att du följde med mig ut ikväll Amelia.
Som inledning... Som inledning...
Hur ska man börja...
Jag är hungrig.
Jag borde fixa lite kaffe, det skulle få igång min tankeverksamhet.
Jag borde skriva först, sedan få kaffe som belöning.
En kaffe med en muffin. Jag måste fastslå handlingen.
Kanske med banansmak, det är en god muffins.
Att jaga orkidéer är en dödlig sysselsättning.
Den kända orkidéjägaren William Arnold-
-drunknade vid en expedition.
Osmers försvann utan ett spår i Asien.
Augustus Margary överlevde, trots tandinfektioner, reumatism-
-pleuresia och dysenteri, bara för att senare bli mördad-
-när han slutförde sitt uppdrag bortanför Bhamo.
Laroche älskade orkidéer, men jag-
-har fått för mig att han gillar det svåra infångandet-
-lika mycket som han gillade själva orkidén.
Jag har sysslat med orkidéer i tolv år nu.
Jag hade mitt eget plantage, som förstördes av en orkan.
Jag håller föredrag om plantor.
Jag har haft över 60 föredrag om plantodling.
Jag har skrivit i både tidsskrifter och böcker.
Och jag har stor erfarenhet gällande orkidéer.
Och den könlösa fortplantningen för orkidéer i aseptiska förhållanden.
Det är arbete i laboratorium.
Det är inte alls som att jobba på ett plantage.
Han är nog den smartaste person som jag känner.
-Tack. -Ingen orsak.
Mitt namn är Susan Orlean. Jag skriver för New Yorker-
-det är en tidning som... -Jag känner till New Yorker.
"New Yorker, ja! New Yorker", eller hur?
-Ja, det stämmer.
Jag skulle vilja skriva lite om dig och den nuvarande situationen.
Jaha, okej. Vet du vad du kan skriva?
Jag bryr mig inte om vad som händer här. Jag har rätt,-
-och jag tänker gå till högsta domstolen med det.
För den där domaren kan dra åt helvete.
-Skulle du ta med det? -Absolut.
Vi börjar på väg 29-
-en vit skåpbil kör med hög fart-
-mot reservatet vid Estatal Fakahatchee Strand.
Föraren är en smal man som inte har några framtänder.
Det här är John Laroche.
Jag behöver en paus.
-Jag gillade verkligen fiolkonserten. -Samma här.
-Slutet var lite konstigt, tyckte jag. -Herregud, nej-
-det var fullt av passion, och solisten var otrolig.
Sådana vackra toner, så perfekta.
Jag önskar jag kunde spela så där. -Det kan du ju.
Charlie...det gör jag inte.
Jag är medioker kanske, i bästa fall. -Jag älskar det du spelar.
Tack, Charlie.
Då var vi framme.
Jaha...
-Vad ska du göra nu då? -Jag borde nog gå till sängs.
Jag har mycket att göra i morgon. -Okej, god natt då.
Jag hade gärna stannat, men jag har haft problem med manuset nu.
Jag har bara hunnit skriva typ en historia av Laroche-
-och det räcker inte. Jag vill skriva om blommor.
Jag har haft tanketorka, och så har jag inte kunnat sova så bra på sistone.
Jag borde åka hem och få mig en god natts sömn.
Börja om på nytt i morgon bitti.
-Annars hade jag stannat uppe. -Jag förstår det-
-jag hoppas att du kommer på något. -Tack.
-Tack för att du följde med ut i kväll. -Visst, det var skoj.
Jag ska åka till Santa Barbara nästa helg på en-
-orkidéutställning och det vore roligt om du kunde följa med.
Nej, jag...
Jag tror inte att jag kan nästa helg, tyvärr.
-Okej.
God natt på dig. -Godnatt, Charlie.
Varför gick jag inte med in, jag är så feg-
-jag är en sådan idiot, jag borde ha kysst henne.
Jag borde gå och knacka på och kyssa henne.
Det hade varit romantiskt. Något att berätta för våra barn en dag.
Jag gör det nu!
FLORIDA, 3 ÅR TIDIGARE
Tack för att du hämtade mig. -Du ska veta att bilen är en skrothög.
Men när jag vinner på Lotto, så ska jag köpa mig en häftig bil.
-Vad kör du för nåt då? -Tja, det är en hyrbil.
-En Lumina. -Häftigt.
Jag ska nog skaffa mig en sådan också.
Då kör vi.
Undrar var alla lär sig att köra?
Världen är rätt bra galen.
Jag blev imponerad av hur mycket du vet om all flora i världen.
En sak som du behöver veta är att jag hela mitt liv har letat efter-
-en planta som ger något. Som "spöket" till exempel.
-Varför just en "spökorkidé"? -Därför att den är sällsynt.
Och jag är den enda i världen som som kan bruka den.
Idén var att låta indianerna plocka den från träsket.
Så länge som jag inte rör plantan, så kan Florida inte rå på oss.
Genom att stoppa framtida stölder, och göra dom tillgängliga i vanliga affärer.
Jag blir hjälte, blommorna är räddade.
Laroche och naturen vinner!
-Fick du med det sista? -Ja, det fick jag.
Orkidéerna är de sexigaste blommorna på jorden.
Namnet "orkidé" kommer från latinets "orchis", som betyder "testikel".
Inget... -Du, Charles!
-Jag skicka mitt manus till mamma. -Säg inte "skicka'".
Förlåt, men hur som helst så sa hon-
-att det var som "När lammen tystnar" möter "Psycho".
Ni kanske kan kunde bli vänner, mamma är rätt bra på att strukturera.
Varför kommer inte Amelia hit mer? Har du stött på henne, eller något?
Hej. Jag söker John Laroche.
Hej.
Jag skriver en artikel om John, och-
-jag stannade till för att se om jag kunde få tag på honom.
-John är inte här idag.
Men du var med i träsket med honom, eller hur?
-Jag såg dig i domstolen. -Ja, jag heter Mathew Usiola.
Susan Orlean. Trevligt att träffas.
Jag kanske kan få prata med dig ett tag?
-Jag försöker få grepp om... -Du har verkligen vackert här.
Tack så hemskt mycket.
Tack, jag tvättade det... nu i morse.
Jag använder ett nytt balsam.
Jag kan se ditt vemod. Det är ljuvligt.
Jag är bara trött, det är det som är mitt problem.
Vi kanske kunde prata lite, så att-
-jag kunde få lite bakgrund om... -Jag kommer inte säga så mycket.
Ta det inte personligt. Det är så vi indianer gör det.
"Angraecum sesquipedale."
Herregud vad vacker.
Darwin skrev om den här. Charles Darwin, evolutionskillen, hallå?
Ser du nektarn där nere, Darwin hade en teori om den där.
Med en näsa som är 30 cm lång, när den är befruktningsbar.
Alla trodde det var galen.
Men sedan blev det på det viset, med en näsa på 30 cm.
-"Trompa" betyder näsa förresten. -Jag vet vad det betyder.
Vi håller oss till samtalsämnet, det är ingen pisstävling det här.
Saken som gör det så underbart, är att var och en-
-av dessa blommor har ett speciellt samband med insekten som befruktar den.
En speciell orkidé ser ut på ett speciellt sätt, så att-
- den här insekten dras till den blomman. Den är som en själsvän.
Och vill inget annat än att älska med den.
När insekten lämnar blomman, så hittar den en annan själsvän-
-och älskar sedan med den. Den pollinerar.
Varken blomman eller insekten kommer att förstå meningen med det.
Hur ska dom kunna veta att de gör så att världen lever.
Men så är det, för att de gör vad de är konstruerade att göra,-
-så händer något stort och magnifikt.
Så visar de hur vi ska leva, att den enda mätaren vi har är hjärtat.
Så när du spanar in din blomma, så får ingenting komma i din väg.
Han är verkligen en riktig karaktär, inga framtänder-
-och det verkar han inte ha något ont av. -Varför lagar han dom inte?
Det verkar nästan maniskt att låta alla titta på det.
Han kanske gör bra avsugningar, Berry.
-Han är en fascinerande person. -Låter som ett riktigt kap, Sue.
-Kanske det, vem vet.
Han är-
- han bor med sin pappa, är galen i sin styvmamma-
-och han har sina solglasögon i ett band runt sin hals.
Jag gillar det.
Berätta om skåpbilen. -Okej, skåpbilen-
-skåpbilen...jag kan inte berätta om det, jag måste kissa.
Snälla Sue, stanna och berätta för oss om skåpbilen.
Kom igen. -Det är helt otroligt.
David, berätta inget för dom. Berätta inte!
Okej, skåpbilen... -David!
Den här skåpbilen var överfull med skräp. -Håll käft!
Gamla matkartonger, gödningsmedel.
Susie sa att hon hoppades att det var steriliserat.
Larouche hade en speciell om utstrålning.
Och hon sa-
-att hans besatthet av blommor, så hade han inte tid för personlig hygien.
Orkidéerna fick nog allt vatten som han hade.
Jag ville ha något, lika mycket som dom ville ha plantorna.
-men...
-men det är inte en del av mig.
Jag förmodar att jag har en passion-
-jag vill veta hur det känns att känna för något med stor passion.
Kan någon ha en sådan tur att han får se en spökorkidé-
-alla andra är står i skuggan.
Om spökorkidén verkligen bara var en fantom-
-och att den är så fängslande, att den kan locka människor att söka efter den-
-år efter år, och mil efter eländiga mil.
Om det var en verklig blomma så ville jag se en.
Anledningen var inte att jag gillar orkidéer, jag gillar egentligen inte orkidéer.
Vad jag ville var att se den här saken-
-som människor drogs till, på ett sådant enkelt och kraftigt sätt.
Hur många sköldpaddor sparade du på? -Jag förlorade intresset på det där.
Jag lämnade sköldpaddorna när jag blev förälskad i fossilena i glaciärerna.
Jag hade hur många som helst.
Sedan var det fossilena som var det enda som betydde något i den här jävla världen.
Jag slutade med fossilerna när jag började med speglarna.
Jag och mamma hade den största samlingen av holländska speglar från 1900-talet.
Du kanske har läst om oss, "Spegelvärlden" från oktober -88?
Jag har en här någonstans.
Jag vill nog veta hur du bara kan släppa något-
-som du har lagt ner din själ på, saknade du aldrig-
-sköldpaddorna som du som 10 åring var det enda som du levde för?
Jag ska berätta en historia för dig, okej?
En gång i tiden kände jag djupt för tropiska fiskar.
Jag hade 60 jävla fisktankar inne i mitt hus.
Jag dök för att hitta den rätta.
Anisotramus Virginicus, Holacanthus Ciliaris Chaatodon Capistratus, vilken som helst.
En dag sa jag : åt helvete med fiskarna!
Jag motsatte mig allt med fiskar, jag svor att jag aldrig skulle sätta min fot i havet igen.
Så mycket hatar jag fisk nu.
Det var 17 år sedan och sedan dess har jag inte doppat en tå i havet.
Men jag älskar havet. -Men varför?
-Har gjort mitt angående fiskar.
Om man verkligen älskar något-
-borde man inte fortsätta med det?
Tydligen så har Laroche bara stoppat upp med det och gått vidare.
Jag hoppas ibland att jag kunde göra det samma.
God afton.
Vad får det lov att vara idag? -Jag tar en citronpaj, tack.
En liten bit, och en kaffe, med skummjölk, tack
-Orkidéer, jag älskar orkidéer. -Häftigt.
Jag kommer snart med din paj.
Jag är så uppspelt, jag har alltid velat vara på en orkidéutställning.
Jag tycker dom är så sexiga.
Ska vi titta vad som finns där bakom.
Vad? -Vill du höra på resultatet?
Försvinn med dig för helvete!
-Jag försöker bara göra något här.
-Tack ska du ha, kompis, Det ska vara en seriemördare, okej?
-Nej, och han jagas av en polisen-
-och han förlöjligar polis-
-och skickar meddelanden om vet som ska vara nästa offer.
Och han håller redan henne som gisslan i hans äckliga källare.
Då får polisen tvångstankar om för att få reda på hennes identitet, och under tiden-
-så blir han kär i henne, även om han inte har träffat henne.
Hon blir som en ouppnåelig, som den heliga graven.
-Är det inte lite för självklart, eller?
-Okej, men nu kommer vändningen, han finner att mördaren lider av-
-schizofreni, och i själva verket är han både polisen och flickan.
Han är allihopa, är inte det åt helvete?
-Det enda som seriemördare skyller på är splittrad personlighet.
Och sedan påstår du att polisen och brottslingen är-
-en och samma person.
Alla polisfilmer göra på på samma bakgrund.
Mamma kallade det "psykiskt spänd".
Sedan finns det ingen möjlighet att skriva det där, har du tänkt på det?
Jag menar, hur kan du ha en som hålls gisslan i en källaren-
-och arbeta på polisstationen på samma gång?
-Trickfilmning. -Det är inte vad jag menar-
-lyssna på mig nu.
Vad jag vill fråga är, i den här filmen-
-som det bara är en karaktär, eller hur?
Okej, hur kan du...-
-hur skulle det...
Jag håller med mamma, mycket spänd. Sybil behöver...vem vet?
"Klädd för att döda". -Häfftigt, "Klädd för att döda" låter bra.
-Tills den tredje akten. -Man säger det inte på det sättet.
-Förlåt, jag...förlåt.
-Hej. -Hej.
-Vill du ha en citronpaj idag? -Visst, det låter bra.
Du ska få en extra stor bit, till en trogen kund.
-Tack, det var sött av dig. -Visst, jag är allt en riktig sötnos, eller hur?
-Du fortsätter att läsa om orkidéer ser jag. -Ja, det gör jag.
En vän till mig har en liten gul sak, den växer runt en stam.
Jag vet inte vad... -Det kallas för Epiphyte!
Ja, det stämmer!
-Oj då, du kan allt dina saker. -Nja, jag vet inte det.
Jag lär mig om det nu.
Epiphyte växer på träd, men dom är inte parasiter-
-de får alla sin näring från luften och regnet.
Jag är imponerad.
Det är fantastiskt.
Det finns mer än 30.000 exemplar av orkidéer runt om i världen.
-Det var en del det. -Ja.
Ja, ja. -Jag kommer snart tillbaka-
-med en extra stor bit citronpaj till min orkidéexpert.
-Jag undrade, det är så-
-att jag ska till Santa Barbara på lördag på en orkidéutställning, och jag...
Förlåt. -Jag...
Jag ber om ursäkt. -Jag kommer snart med din paj.
Det finns mer än 30.000 kända arter av orkidéer-
-en ser ut som en sköldpadda-
-en ser ut som en apa-
-en som en lök-
-en ser ut som en lärare-
-en ser ut som en gymnast-
-en ser ut som en flicka i skolan som hade krämig hud-
-en ser ut som en New York-bo, som brukar-
-lösa korsord i sängen-
-en ser ut som en skönhetsdrottning-
-en ser ut som Amelia-
-en ser ut som när ögonen dansar, som när man är ledsen över något i världen.
Jag gifte mig och min vackra fru, som nu är min exfru-
-öppnade en plantskola, många kom till Woodwork-
-och frågade mig om massa saker.
Beundrade mina plantor, beundrade mig.
Jag tror att många tillbringade tid där för att dom var ensamma.
Vet du varför jag gillar plantor? -Nej.
-För att dom är så växlande.
Anpassningar är en sådan lång process.
Då har man tid för att fundera på hur man ska överleva i den här världen.
-Det är lättare för plantor, jag menar-
-de har inget minne, deras liv går bara vidare.
Det gör ju inte människorna.
Anpassning är nästan skamfullt, som att fly iväg.
Här.
Peter!
Hej på dig.
Snälla, stöt inte på några anställda, Donald. -Vadå, makeup tjejen?
Hon stötte ju på mig.
-Skäm inte ut mig, jag måste arbeta med dom.
-Det ska jag inte göra.
Hur som helst, jag vill fråga dig-
-vet du ett häftigt sätt att döda någon?
Ta det lugnt, det är till mitt manus.
-Jag skriver inte om sådana saker. -Kom igen, det är du som är geniet här.
Så här då : mördaren är professor i litteratur-
-han avlägsnar olika kroppsdelar från kropparna från sina offer, tills dom dör.
Han kallar sig : "Nerbrytaren".
-Det var rätt bra, jag gillade det. -Jag bara skojade med dig Donald.
-Okej, förlåt mig.
Du fick mig där.
Har du något i mot om jag använder det?
-Det är riktigt bra. -Tack, jag ville-
-minska ner scenerna med Cassie både i början och i slutet.
-Jag såg det, varför gjorde du det? -För jag ville ha mer spänning.
Förstår du? -Brilliant.
Sedan kan du ändra på det om du vill ha mer spänning-
-så att publiken blir paralyserade av den.
-Fattar du? -Jag gillar det
Du ser verkligen vacker ut ikväll, älskling. -Säger Donald mycket sakta...
Tycker du inte att hon är vacker, brorsan? -Jag går hem nu, Donald.
-Nu, kom igen nu...
Du, där är Amelia!
Hej Amelia! -Hej Donald!
Hej Charlie! -Hej, hej på dig Amelia.
Det var längesedan vi såg dig Amelia, var har du varit?
Vi har saknat dig. -Roligt att se dig.
Det här är min flickvän, Caroline. Hon sköter makeupen till filmer.
-Hej. -Hej.
Det här är min vän David.
-Hej. -Hej, trevligt att träffas.
-Amelia har pratat en hel del om dig. -Hej, jag är Donald.
-Caroline. -Hej.
Häftig kamera. -Hur mår du?
-Du känner mig, förskräckligt som vanligt. -Charlie, det är roligt att se dig.
-Hur är det på jobbet? -Katastrof, jag vet inte riktigt vad jag gör.
Det är mina problem, jag vill inte tråka ut dig.
Du har ju dina egna saker, vi har båda våra egna saker.
Jag ska gå nu, jag ska hem och jobba lite.
Kommer du? -Nej, jag stannar hos-
Lite skjut i musen! -Donald, du är helt galen.
Vi ses Charlie!
Att skriva om en blomma, att dramatisera om en blomma-
-jag måste visa upp blommornas ark-
-och om hur den sträcker sig till tidernas begynnelse.
Hur kom den här blommorna hit, vad var uppdraget?
...och förmodligen alla organismer som levat på jorden-
-härstammar från en och samma grundprincip när-
-det tog sitt första andetag. Det är en resa till förändring och-
-anpassning, den resa vi alla tar, den resa som förenar oss alla.
Darwin skrev att vi alla kommer från en enkel organism-
-och här är ändå jag-
-sedan finns även Laroche-
-och Orlean, och sedan spökorkidén.
Alla fångade i våra egna kroppar, från händelser i historien.
Där har vi det, det är vad jag behöver göra-
-sätta ihop alla bitar i historien.
Startar precis innan livet börjar på jorden.
Allt är livlöst, sedan börjar allt-
-med organismer, alla dom där små sakerna-
-och det är innan all fortplantning, för det fanns ingen fortplantning-
-därifrån går vi till större saker, till fiskar-
-och sedan till fisken som får ben och går upp på land-
-sedan ser man...dinosaurier, och dom är där väldigt länge-
-sedan kommer en asteroid och utplånar insekter, däggdjur, apor-
-de nuvarande aporna, nej dom uråldriga som var med om att föröka sig-
-hur som helst, sedan kom människan-
-man måste kunna se allt från att jaga, parning och odla marken-
-krig, kärlek, religion, hjärtattacker, sjukdomar, ensamhet, teknologi.
Vi sammanställer allt från historian om människan, och Susan Orlean-
-skriver om sina blommor i New York, och...bang, filmen börjar!
Det här är fantastiskt, det här är början som jag hoppades på.
Det har aldrig gjorts förr, perfekt. -McKee är ett geni!
Och otroligt rolig.
Han kommer på alla dom här roliga skämten, och alla bara skrattar.
Men han är allvarlig också Charles, du skulle gilla honom.
Han gillar originalitet, precis som du.
Han säger att vi måste förstå att man måste skriva i en genre.
Vi måste finna originalitet i en speciell genre.
Det visar sig att-
-det har inte varit en ny genre sedan Fellini uppfann "mockumental".
-Min genre är "thriller", vilken är din? -Du och jag har samma DNA-
-finns det något ledsammare än det? -Vad sa du brorsan?
Hallå? -Hej.
-Hej, söta Sussie.
Vad gör du? -Jag vill inte störa dig, jag tänkte bara-
-ringa dig för att få lite mer information.
Du sa några mycket visa saker, John.
-Visst, smartaste killen du känner va?
-Vad hände med din plantskola?
-Allt gick rätt bra-
-men ibland så händer tråkiga saker, allting blir svart...
Går det bra med affärerna, Johnny? - Allt är bara bra, farbror Jim.
Sista året har varit en dröm, det ska du veta.
-Nu kan vi äntligen betala klart våra skulder. -Amen, älskling.
Jag är så stolt över dig.
-Var det någon som dog? -Herrn, snälla, säg inget...
-Vilka är döda?
Döda...
Jag dödade min mamma, och min farbror.
Och jag förlorade mina framtänder.
Och min fru låg i koma i... tre veckor.
Sedan lämnade hon mig efter att hon återfick sitt minne.
Jag tror att om jag nästan dog skulle jag också lämna mitt förflutna.
-Varför då?
För att jag kunde-
-för att det är som en gräns, och ingen kan bedöma dig-
-om man nästan dog. -Tja, jag dömde henne.
Jag kanske också blev det?
En månad efter det-
-så drabbades vi av orkanen Andrew, och drog med allting.
Den tog allting som jag hade kvar.
Allting.
Jag förstod att jag skulle må dåligt av att starta upp en ny plantskola, så-
-när dom ringde och-
-ville ha en vit kille eller en expert,-
-som kunde ta sig an ett projekt, så jag tog jobbet.
Men jag ville inte ge dom något vanligt ställe med växter i krukor-
-jag ville ge dom något fantastiskt, du vet.
-Ja, jag vet John.
Jag vet.
Jag ville ge dom något fantastiskt.
Vackert skrivet, mycket unikt. -Tack så mycket.
-Vi är stora beundrare. -Åh, tack.
Laroche är en rolig karaktär.
-Ja. -Det är nytt och roligt.
Och ledsamt på något sätt.
-Vi undrar vad som kommer här näst? -Tja..
Ramdom House vill att jag ska-
-göra en bok av det, så det får bli det.
Susan, vi skulle verkligen vilja köpa den här.
-Vill du göra en film av det? -Till en film, ja.
-Herregud.
-Hur låter det? -Mycket spännande.
-Bra. -Han är rätt skojig, jag har inte-
-läst ett filmmanus förr, så...
-Oroa dig inte om det, vi har egna manusförfattare för det.
Hej på dig superstjärnan, Marty här din superagent.
Jag skulle bara påminna dig att det har gått 13 veckor-
-och Valerie skulle gärna vilja ha ett smakprov, och-
-om du kunde fixa till det för henne till måndag så vore det perfekt.
Ring mig när du har hört detta, hej med dig, kompis.
Orkidétjuven av Charlie Kaufman.
Baserad på boken Orkidétjuven av Susan Orlean.
Vilket skrattar du åt?
-Du är ett geni. -Vilken replik?
-Du är ett geni. Du är ett geni.
Den kände orkidèjägaren Augustus Margary-
hade en smutsigt och våt tygtrasa-
runt hans huvud för att lindra hans smärta.
Hans byxor är fläckiga och smutsiga-
från en tarmsjukdom som han hade.
Med varje steg han tog i genom den vildväxta djungeln.
Det kommer gå åt helvete.
Okej, vi startar med Laroche, har är rolig.
Han säger : mutationen underhåller plantorna-
-han säger : mutationen är rolig, sedan visar vi lite blommor-
-sedan visar vi ett rättsfall, sedan över till Laroche-
-där han säger att han var muterad när han var liten-
-det är därför som jag är så smart, det är ju roligt.
Vi öppnar med tidens begynnelse, nej, vi visar när Laroche är till träsket.
NEJ!!!
Jag vet inte hur jag ska göra med det här, jag borde ha mina egna saker.
Jag vet inte varför jag fick för mig att jag kunde skriva något sådant här
-Ser du henne?
Jag har knullat henne i röven.
Nej, jag skojade bara.
Jag kanske kan hjälpa dig.
-Det handlar om blommor.
-Okej.
Det är väl inte bara om blommor, du har den där galne plantkillen, han är rolig.
Eller hur?
Det är inte tillräckligt för att göra en bok-
-och Orlean-
-drar ut på olika avsnitt, och ...blablabla...
-det är inget i historien, som förenar dom olika avsnitten-
-från "New York Times Bokrapportering". Jag kan inte konstruera det här.
Det är bara en massa "New Yorker" skit.
Henne skulle jag kunna knulla i röven.
Ursäkta. -Boken har ingen historia, det finns ingen.
-Okej, hitta på en då.
Jag menar-
-det finns ingen i stan som kan hitta på en historia som du.
Du är ju bäst på det! -Nej, jag vill inte göra så den här gången.
Det är någon annans material, jag har ett ansvar mot Susan.
Och jag vill växa som författare, jag vill göra något enkelt.
Visa människor hur otroliga blommorna är.
-Är dom otroliga då?
-Jag vet inte.
Jag tror att dom är det.
Jag vill att du hjälper mig ur det här.
-Charlie, du har skjutit upp det här i månader nu-
-och att inte ge dom något, vore inte så bra för din karriär.
Mitt manus kommer att bli helt fantastiskt.
Just nu jobbar jag med ett imagesystem.
Pga. mitt delade personlighetstema-
-så har jag valt ett motiv av trasiga speglar-
-för att visa hur min huvudperson fragmenterar sig självt.
Bob säger att en image-
-ökar mina hämningar till en estetiskt känsla.
Bob säger... -Det låter som om du är med i en kult.
-Nej, det är bara bra författarteknik.
Jag har gjort en lista över McKees 10 budord.
Jag satte upp en över våran arbetsplats.
Det borde du inte ha gjort.
För att det är till mycket hjälp.
Du, Charles, jag tänker skriva en sång : "Happy Together".
En karaktär syssla med popmusik och har på sig pyjamas och dansar omkring-
-jag tyckte att det var ett bra sätt att bryta spänningen.
Först var jag nevös om att man skulle lägga in en sång i en thriller.
Men Bob säger att "Casablanca", ett av det bästa som någonsin har skrivits-
-gjorde precis så, för att variera lite.
-Jag har inte sovit på en vecka, Donald.
Jag behöver gå och lägga mig.
-Okej, god natt.
Ja? -Hej...John...det är Susan igen.
-Hej söta Sussie.
-Hur går det? -Perfekt.
Jag lär mig lite om Internet.
Det är fascinerande, jag kollar på porr nu.
Helt otroligt hur mycket en del puckon betalar för att se på bilder på tjejer.
Dom bryr sig inte om dom är feta, fula eller vad som helst.
-Det låter ju bra. -Perfekt är vad det är.
John, jag hatar att känna som om att jag skadar dig-
-men...
-men jag har inte ännu sett "spöket". -Ja?
-Jag hoppades att du kanske kunde... -Visst.
Visst, jag kan ta med dig.
I morgon. -Säkert?
Tack så hemskt mycket. Åh, John...
Helvete.
Det finns för många idéer, saker och människor, för många vägar att gå-
-så jag börjar tro på att orsaken för att känna stor passion för något-
-så minskar världen ner till en normal storlek.
Så vackert sagt, och det är så sant.
Jag gillar att titta på dig.
Jag gillar att titta på dig också, Charlie.
Jag vet inte hur jag ska göra det här, jag vill inte misslyckas.
Du har skrivit en underbar bok.
Men jag kan inte sova.
Jag tappar mitt hår.
Jag är fet och motbjudande. -Nej, det är du inte.
Ta det bara lugnt,
-fokusera dig bara på en sak, hitta just en sak som-
-du känner passion för.
Och skriv sedan om det.
Vi ser Susan Orlean, jagad av ensamhet, sårbar och vacker-
-hon ligger vaken bredvid sin sovande okänslige man.
Hon börjar med att säga : Jag har väl en stor passion,-
-jag vill veta hur det känns att känna för något med stor passion.
-Hej. -God morgon.
Hej på er två, uppe tidigt för en gång skulle.
-Du verkar uppåt? -Jag mår bra-
-jag har några nya idéer. -Gud, ni är så smarta ni två.
Det är som en "hjärnfabrik" här inne. -Jag kom på några idéer själv i morse.
-Dom är verkligen bra också. Från Donalds sida i alla fall.
-Jag ska...du!
-Vad?
Jag har lagt till en sekvens där han jagas.
Mördaren flyr på en häst med tjejen-
-med polisen jagandes bakom på motorcyklar.
Det är som ett slag mellan motorer och hästar, teknologi mot häst.
-Men alla är en och samma person, eller? -Det är väl värt ett försök.
-Låter spännande. -Tack, brorsan.
-Tack. -Jag sa ju att han skulle gilla det.
Du är min musa.
-Det är du. -Jag gillar att vara din musa.
Jag är glad för det.
Jag ska hämta en beställning från Kaufman.
-Hej. -Hej Charlie.
-Vilken tillfällighet att träffa dig här. -Förlåt att jag inte ringde tillbaka-
-jag var bortrest förra vecka, jag hade tänkt att göra det.
-Det gör inget. -Jag skulle göra det-
-för att saker går mycket bra just nu, och jag ville att du skulle veta det.
Jag ville träffa dig för att säga-
-att allt går väldigt bra nu, och jag ville att du skulle veta det.
Fantastiskt, jag vill verkligen se, men-
-ta och sätt dig ner, för att Susan är här ikväll.
Hon vill verkligen träffa dig, vilket sammanträffande!
Kom och sätt dig. -Är Susan Orlean här?
-Ja, hon är här för att läsa eller nåt. Hon pratar i telefon nu.
Sätt dig. Hon vill verkligen träffa dig!
Jag borde nog gå nu-
-för att...jag vill träffa henne också-
-men jag vill inte stå i tacksamhetsskuld till henne,-
-för det kommer jag, för när man träffar någon man redan skrivit om-
-är det svårt att separera-
-så...jag hör av mig, jag är nästan klar.
Säg till Susan att jag gärna träffar henne vid senare tillfälle.
Vem lurar jag egentligen? Det här är inte Susan Orleans historia.
Jag har ingen bindelse till henne, jag kan inte träffa henne, inte någon alls
Jag har ingen förståelse för nåt annat än min egna panik och patetiska existens.
Det är som att jag inte är bra nog att skriva om henne själv, och...
Vi öppnar med Charlie Kaufman-
-fet, gammal, flintskallig, motbjudande och sitter in en Hollywoodrestaurang-
-mitt emot Valerie Thomas, en jättefin, ståtlig person.
Kaufman försöker få ett författaruppdrag.
Han vill imponera på henne... han svettas rikligt.
Den feta, flintskallige Kaufman, ligger argsint i sitt sovrum.
Han pratar i hans handbandspelare och säger :
Charlie Kaufman: tjock, flintskallig, mot- bjudande sitter på en Hollywoodrestaurang-
-med Valerie Thomas. Kaufman, motbjudande, löjlig, runkar-
-till ett foto av Susan Orlean.
Vad vill du?
-Jag har skrivit klart mitt manus. Jag är klar.
Skulle du visa det för din agent?
Den heter "De tre".
Tack, jag har tänkt lite på din idé också.
Det var väldigt hjälpsamt, jag ändrade lite på det.
Nu skär mördaren av kroppsdelar och tvingar sina offer att äta dem.
Caroline hade en fin tatuering av en orm som svalde sin egen svans...
-Ourobouros. -Jag vet inte vad det betyder.
-Ormen heter "Ourobouros". -Jag tror inte det,-
-det har gått upp för mig att mördaren ska ha ett typ av rollspel.
För när han i slutet tvingar kvinnan att äta sig själv,-
-äter han också sig själv till döds.
Jag är galen.
-Jag är en Ourobouros. -Jag vet inte vad det betyder.
-Jag har skrivit in mig själv i mitt eget manus. -Underligt, va?
Det är själviskt, narcistiskt, solipciskt och patetiskt.
Jag är patetisk, fet, patetisk. -Du hade säker goda anledningar, Charles.
-Du är en artist. -Anledning är den att jag-
-är för skygg för att prata med kvinnan som skrev boken.
För jag är patetisk.
För att jag inte kan skriva, för jag inte kan göra blommor fascinerande.
För att jag suger. -Finns jag med i ditt manus?
Vi ska till New York.
Jag träffar henne, det är allt jag behöver göra.
Bli inte sur på mig för att jag säger det här, Charles-
-men Bob är på ett seminarium i New York denna helg,-
-om du har kört fast, så...
Det sägs att Laroche är en rolig karaktär. -Klart att jag är en rolig karaktär.
-Vem ska spela mig? -Jag måste ju skriva boken först, John-
-sedan behövs någon att skriva filmmanuset. -Jag tycker att jag borde spela mig själv.
De flesta längtar efter något inspirerande, spännande, att de är redo-
-att riskera allt för den passionen, men få skulle verkligen genomföra den.
Det är så mäktigt och ibland berusande att vara kring någon-
-så levande. -Häng på bara.
Jag är i närheten.
Får jag ställa en personlig fråga? -Vi har inte kommit vilse.
Jag har gjort det här tusentals gånger.
När allt verkar gå åt helvete så brukar jag säga : åt helvete med det-
-och bara fortsätter framåt.
Ja, ett solur.
Jag sätter upp den här, sen väntar vi ett par minuter.
Sen kan vi se åt vilket håll solen rör sig.
Vi borde vara på väg åt sydöst.
-Så, samlar du nåt? -Nej, det kan man inte säga.
Det handlar inte om att samla på själva saken,-
-det handlar om att kunna...
Kan du nåt om datorer? Jag gillar dem, de tar av min tid-
-men det är inget levande som kommer försvinna eller dö eller något.
-Jag är ledsen, John, men jag måste... -Okej.
Visst, skit i soluret bara.
Jag vet hur vi ska ta oss härifrån.
Jag hittar i den här träsket som i min egen ficka.
Du är som alla andra. Jävla parasiter.
Sug er fast i mig, töm mig och spotta ut mig.
Varför skaffar du dig inte ett eget jävla liv,-
-och egna jävla intressen?
Jävla bortskämda subba!
Livet tycks vara fullt av saker som är precis som spökorkidén.
Underbara att föreställa sig, och lätta att förälska sig i.
En fantastisk, men kortvarig...
-och utom räckhåll.
...en fantastisk, men kortvarig...
-och utom räckhåll.
Hallå? -Hej, det är Marty, hur går det?
Det har hjälpt att prata med författaren, vad heter hon nu igen?
-Susan Orlean, det går bra.
-Gör du framsteg? Valerie är på mig.
-Man kan inte skynda på inspiration. -Okej, det är lugnt.
Anledningen att jag ringde var, "De tre"!?
Det är fantastiskt! -Jag vet inte vad det är.
Donalds manus! Intelligent, spännande-
Det är det bästa hittills i år!
-Bra. -Jag tänker sälja det dyrt!
Två duktiga grabbar i familjen!
Du kan väl kanske ta med din brorsa på den där orkidégrejen?
-Marty, Marty, säg inte så, jag menar... -Det var bara en tanke.
Han är verkligen en riktigt duktig instruerare.
-Jag måste sluta nu... -Hej då.
Slutför...
Fan!
ROBERT McKEEs BERÄTTELSESEMINARIUM
Tack, tack.
Vi har tre långa dagar framför oss.
Om nåt år kommer ni sitta på en lyxig cocktailfest och fira-
-att ni suttit inlåsta i Hollywood med en idiot för konsten.
Jag är patetisk. Jag är en nolla.
-Vad är skrivandets väsen? -Jag har misslyckats, jag har panik,-
-jag har svikit, jag är värdelös jag... Vad fan gör jag här egentligen?
Vad fan gör jag här, fan! Det är min svaghet.
Det är min ultimata saknad av övertygelse som för mig hit.
Lätta svar, regler för att nå snabb framgång.
Och här är jag, för att inte min resa till avgrunden inte har gett mig något alls-
-är inte det en risk man tar för att testa någonting nytt?
Jag borde gå direkt, jag kan börja om-
-och ta itu med problemet.
Gud hjälpe er om ni skulle använda en bandspelare i ert arbete, mina vänner.
Gud hjälpe er, det vore ett slarvigt "skrivande"-
-bara en idiot skulle skriva en skildring för att förklara tankar-
-om en viss karaktär.
Okej, det är allt för nu, vi tar en timmes lunch nu.
Ni kan inte ha en huvudperson som ni inte vill ha, det finns ingen mening med det.
Inte en jävla mening.
Fattar ni, bra.
Någon annan?
-Ja. -Sir, om det nu är så att författaren-
-försöker att göra en story där inte händer så mycket, där inte människor förändras-
-där dom inte har ingen framtid, och dom får kämpa och blir frustrerad-
-för det resulterar inte i något.
Mer en reflektion till den verkliga världen. -Den verkliga världen?
-Ja, sir. -Den verkliga jävla världen.
Först av allt-
-ett manus utan kriser eller konflikter, så mycket kommer publiken att bli uttråkade.
För det andra-
-händer det inget i världen, är du helt jävla galen?
Människor mördas ju varje dag.
Det är självmord, krig, korruption, varenda jävla dag är det någon-
-som offrar sig liv till att rädda någon annan.
Varje jävla dag är det någon som tar ett beslut för att förstöra någon annans liv.
Människor finner kärlek, och förlorar den.
Herregud, ett barn ser sin mor bli ihjälslagen på-
-trappan framför en kyrka.
Någon svälter, någon annan bedrar sin bästa vän för en kvinna.
Om ni inte kan hitta det i livet, så vet inte du ett skit något om livet.
Och varför i helvete slarvar du bort mina 2 värdefulla timmar med din film?
Jag har inte någon användning av det.
Jag har inte någon jäkla användning av det.
Okej, tack.
-Tack. -Du är välkommen, tack.
Tack, tack så mycket.
-Mr McKee? -Ja?
Jag är killen-
-som du skällde ut i morses.
-Förklara närmare. -Det var jag som sa att inget händer i livet.
-Just det, okej, roligt att träffas. -Jag behöver prata med dig.
Mr McKee, bara att stå här gör mig rädd, jag har svårt för att umgås med andra.
Det du sa i morses fick mig att förstå.
Det du sa var bättre än dom val som jag har gjort med mina manus,-
-det är mina val som människa, snälla du.
-Ja.
Jag skulle kunna behöva en drink nu, min vän.
...är fantastisk liten och ytlig-
-och kan inte nås. -Vad händer sedan?
Där är boken slut.
Jag vill framföra den enkelt, utan stora karaktärer-
-och utan att försköna historien.
Jag vill visa blommor som Guds mirakel.
Jag vill visa att Orlean aldrig såg den blommande spökorkidéen.
Det är om misslyckanden.
-Jag förstår.
Det är inte en film.
Du måste börja om, och lägga till lite dramatik.
-Det kan jag inte, jag...jag...har massor av sidor som är felaktiga, och dåliga förslag-
-och jag ligger efter med deadline. -Jag ska berätta en hemlighet.
-Den sista scenen gör filmen.
Något chockartat i slutet, så har du en succé.
Du kan ha blommor, problem, något chockartat i slutet-
-då har du en succé.
Hitta ett slut, men fuska inte.
Våga bara inte ta med en sexgalning.
Dina karaktärer måste förändra sig-
-och förändringen måste komma från dom.
Gör du det, så kommer du att klara det bra.
-Lovar du det?
Mr McKee!
-Har du gått på min kurs innan? -Min bror gjorde det.
Min tvillingbror Donald. Han sa till mig att inte gå hit.
-Tvillingarförfattare. -Ja.
Julius och Philip Epstein-
-som skrev "Casablanca"-
-dom var tvillingar. -Du nämnde det på kursen.
Det bästa manus som någonsin har skrivits
Bostaden för manusförfattare. -Donald.
-Hur går det på din resa?
-Går det bra med journalisten, din rackare? -Tja.
-Jag vill bara gratulera ang. ditt manus. -Är det inte fantastiskt?
Marty sa att jag kan få mellan en halv million upp till 1 1/2 million.
-Det är ju fantastiskt Donald. -Jag vill tacka för all din hjälp.
-Jag var inte till någon hjälp. -Sluta, jag fick ju bo hos dig.
Och din integritet fick mig att försöka mig på det.
Det har varit en vild resa.
-Catherine vill spela rollen som Cassie. -Snälla, snälla du Donald.
-Catherine Keener?
Catherine Keener är i mitt hus nu? -Ja, vi spelar tjuv & polis.
Hon är verkligen härlig, du skulle vara med här Charles.
-Jag...hördu-
-jag har tänkt lite-
-du kanske skulle vilja komma hit och spendera några dagar i New York?
-Herregud, javisst! -Ja?
Jag skulle visa manuset till några människor, och du kanske också kunde göra det?
Om du vill.
Självklart, det vore en ära.
-Okej. -Tack Charles.
Okej, hej då.
Vad skulle du göra?
-Manuset gör mig lite förnedrad va? -Förlåt, jag försökte bara...
-Nej det gör inget, ingen fara. -Bra.
Jaha, vad skulle du göra?
Du och jag är så olika, Charles. Vi har helt olika talanger.
-Jag vet, men bara för skoj skull, hur skulle din store Donald avsluta manuset?
-Visst, "Den store Donald".
Det känns som om du saknar något.
-Jaha, vadå? -Kolla här.
Jag tog fram lite fakta på flyget.
Ibland visar det sig att en sådan här historia visar sig vara något mer.
En glimt av livet som expanderar, typ som dom där japanska pappersbollarna-
-som man släpper i vatten och blommar upp till blommor.
Och blommorna är så underbara-
-och man kan inte förstå att alldeles nyss så var det bara-
-en pappersboll och ett glas vatten.
Först av allt, det är inte logiskt-
-hon sa att hon inte brydde sig om blommor. -Men herregud, det är bara en metafor.
För vadå?
Hur kunde det bli en blomma av den? Det finns inte i boken Charles!
-Jag vet inte, du griper i luften.
-Kanske det, med du behöver prata med den här kvinnan, lära känna henne.
-Jag kan inte.
-Jag menar det. -Jag går.
Jag låtsas att vara dig.
Jag vill göra det Charles. Vi går till botten med det-
-vi ska fixa din din film, brorsan.
Men du måste vara precis som jag. Jag har ett rykte att behålla.
Du får inte vara en mes, inte en skitstövel. -Jag är inte en skitstövel.
Du vet vad jag menar, inget flörtande-
-inga dåliga vitsar, skratta inte på ditt vis.
-Jag ska inte skratta, jag ska få dom att tro att jag är du.
Det är en ära.
Jag får väl plocka fram dom allvarliga frågorna nu då.
Håller du kontakten med Laroche?
Orsaken för att jag frågar är att jag kände en koppling mellan er-
-i undertexterna, vill du kommentera det.
Tja...vårat förhållande var enbart för jobbet.
Självklart uppstår en viss intimitet, när man har ett sådant här förhållande-
-jag ska förtydliga, jag var så intresserad i det han hade att berätta-
-men ett förhållande slutar när boken slutar.
Va?
-Inget.
Jag har en fråga till.
Om du får ha en middag med en historisk person, vilken skulle det vara då?
-Tja...då måste jag nog säga-
-Einstein, eller-
-Jesus.
Mycket bra.
Intressant svar.
Hon ljuger! -Vad menar du?
-Vad hände? -Inget, hon sa allt rätt.
-Alldeles för rätt! -Kanske för att det är sanningen.
-skämde du ut mig? -Dom som svarar frågorna så, ljuger-
-alla som svarar Jesus och Einstein, det är ett förutsägbart svar.
- Vad menar du med Jesus och Einstein?
Jag har en idé, det enda sättet att få reda på sanningen är med kikare.
-Vadå Jesus och Einstein? -"imagine me and you, i do..."-
-kom igen nu... "i think about you day and night"-
-"it`s only right" Kom igen, sjung med mig.
"to think about the one you love, and hold her tight"-
- "so happy together". -Varför behöver vi kikare till?
Kom, kom igen.
Hon la på telefonen, hon är uppretad.
Sluta att titta på henne, lämna henne ifred.
Hon gråter!
Hon sitter vid sin dator.
Det står något där...United-
-till Miami-
-11:55...i morgon.
-Jag trodde att hon var klar med Laroche. -Hennes föräldrar bor i Florida, Donald.
Det där var inget telefonsamtal från hennes föräldrar, min vän.
-Säg inte "min vän".
Det kommer in en kille... rätt stilig.
-Måste vara hennes man.
Hon uppträder lite underlikt, eller hur?
Tycker du inte det?
Vad gömmer hon ifrån honom?
Hon kanske är lesbisk men vet inte hur hon ska berätta det.
-Har du tittat på Laroches porrsite? -Nej, jag försöker läsa.
Jag ska titta på hans porrsite, söka lite fakta.
-Säg inte det till min tjej. -Menar du mamma?
-Nej, jag menar inte mamma.
Jag tycker att vi borde åka till Miami i morgon. -Glöm det.
Flera av dom här tjejerna ser riktigt bra ut. Gissa vad?
-Vi ska åka till Miami i morgon. -Jag sa nej!
Jag säger "oh ja baby", kom hit.
Vad jag kom att förstå var att förändring är inte ett val-
-inte för en speciell planta, och inte för mig-
-det händer...och du är förändrad...
Det som är olikt mellan mig och plantan är att-
-efter att jag ljög om min förändring, och jag ljög i boken-
-och jag låtsades för min man att allt var som förr, men-
-något hände i träsket den dagen.
Titta!
Jag sa ju att jag skulle hitta en Fakahatchee!
-Det är en blomma.
Det är ju bara en blomma.
Jag kan ju lika gärna ta den, nu när vi är här.
Min porrsite kommer att bli stor.
Du, det var något som jag inte berättade för dig-
-men jag ska berätta lite för dig om "spöket".
Jag tror att det kan hjälpa dig.
Jag hade precis börjat med plantskolan.
Jag kom tillbaka en kväll efter att jag hade varit och hämtat några saker.
Dom ville ha "spöket" för att göra droger av det.
Det hade blivit en typ av cermoni, unga killar gillar att bli höga.
-Så Mathew, var en av killarna som... -Visst, Mathew levde på den-
-där skiten innan det tog slut.
Det var en dag, som han var-
-fascinerad av mig, av mitt hår-
-och mitt vemod.
-Det är ju det det gör, det var det som jag ville säga dig.
Jag tror att du skulle gilla det Sussie. Det hjälper folk att bli fascinerade.
Jag kan framställa det åt dig, jag såg hur man gjorde det-
-jag är nog den enda vita mannnen som vet hur man gör.
Jag vill göra det här Sussie.
Jag har gjort mitt med orkidéer Laroche.
-Hallå? -Hej, det är John.
-Fick du mitt paket? -John, John!
Johnnie.
-Du John. -Ja?
-Jag är rätt lycklig nu. -Bra, det glädjer mig.
Mycket lycklig.
John?
Kan du låta så här?
Nej, fortsätt bara.
Nej, nej.
Jag härmar en telefonton, du måste fortsätta-
-och sedan ansluter jag med dig-
-tillsammans, för jag kan inte göra det ensam. -Okej, vilken av dom ska jag göra?
-Ja, ja, ja. -Då kör vi.
-Bra. -Vi klarade det.
-Det gjorde vi.
Det är helt jävla otroligt.
-Känner du dig ensam ibland, John? -Jag var lite underlig som grabb-
-och det fanns ingen som var mig.
Jag hade en idé-
-om att om jag var ensam, så skulle någon-
-komma förbi och-
-du vet-
-förstå mig.
Inte min mamma-
-utan en annan person.
Hon skulle se på mig-
-och viska till mig-
-ja-
-precis så där-
-och sedan var jag inte ensam längre.
Jag önskar att jag vore en myra.
Dom blänker så.
-Du blänker mer än myran, älskling.
-Det är det vackraste som någon någonsin har sagt till mig.
Tja, jag gillar dig, det är därför.
FLORIDA 3 ÅR SENARE
Jag går fram och tittar lite närmare. Vänta här.
-Nej, vänta.
Jag borde gå.
Jag menar, det borde vara jag, eller hur?
Jag menar, det är min-
-jag...jag ska... -Oroa dig inte.
-Jag vet inte vad som har tagit åt dig. -Det är inget som har tagit åt mig.
Helvete!
-In med dig!
Håll käften för helvete!
Sitt ner!
-Vem är det? -Vem fan är du?
-Jag är...ingen-
-jag...jag bara...
Vänta lite, vet du vem...
Det är manusförfattaren.
-Killen som tog sig an våran bok? -Ja.
Häftigt! Trevligt att träffas.
-Vem ska spela mig? -Jag är inte...jag vet inte det.
Jag borde... -Jag tycker att jag borde spela mig själv.
-Följde han mig hit? -Nej, självklart inte.
-Jag borde gå. -Ja, ja.
Det var roligt att träffas, men-
-låt mig ge dig mitt nummer. -Nej, nej, nej-
-jag flippar snart ut här, Johnny. Varför är han här?
Varför följde han mig hit?
-Vad vet han? -Jag vet ingenting om någonting.
-Han kan ju ha sett växthuset. -Helvete!
Helvete!
Ska du skriva om det här i manuset? -Jag vet inte vad det "här" är.
-Han ljuger.
-Vänta. -Vänta där.
-Vi måste döda honom. -Va?
-Inte vet jag, vad ska vi gör då? -Tysta, för helvete!
Sussie!
Du måste lugna ner dig, du är för känslig.
-Du vet inte va... -Vi kan inte låta han skriva om mig.
Jag kan inte låta alla människor i världen veta om oss, och-
-och om...om...det här.
-Varför då, skäms du för mig Susan? -Nej, så är det inte alls.
-Nej, hur kan du ens tro något sådant?
Jag jobbar som journalist, och-
-...och droger. -Sussie.
-Vi kan inte döda någon. -Okej, okej.
Då gör jag det då.
-Ensam. -Susan!
Jag skojar inte, sätt dig ner!
-Jag tittade inte! -In med dig i bilen!
Stäng av den och gå ur.
Spring, spring!
Susan, vad fan var det?
-Jag vet inte, jag såg inget.
Fan, helvete!
Kom, vi letar efter ficklampan.
Då måste det varit en annan kille också. -Ja.
Han var fet, det är allt som jag kan säga.
Det här är bara löjligt, vi måste dela på oss.
-Jag kan inte det, stanna här vid min sida.
Jag kan inte, jag gör inte det.
Dom kommer att hitta oss. -Jag tror inte det.
Jag vill inte dö Donald.
-Jag har slösat bort hela mitt liv, hela livet. -Nej det har du inte alls.
-Du kommer inte att dö. -Jag har slösat bort det..
Du ska veta att jag beundrar dig, Donald.
Jag har hela mitt liv undrat vad andra människor tycker om mig-
-och du, du har det så lätt för dig.
-Nej, jag är inte. -Nej, du förstår inte.
Jag menar det som en komplimang.
En gång i high school, jag tittade på dig i biblioteket-
-när du pratade med Sarah Marshal. -Gud, jag var så kär i henne.
-Jag vet, och du flirtade med henne.
-Och hon var väldigt snäll mot dig. -Jag minns det.
Sedan när du gick iväg-
-så började hon skämta om dig med Kim Kennery.
Det var som om dom skrattade åt mig också.
Visste du inte det?
Du såg så glad ut. -Jag vet, jag hörde dom.
-Hur kunde du vara så glad då? -Jag älskade Sarah, Charles.
Hon var min...min älskade.
Hon tillhörde mig.
Och Sarah kunde inte ens ta ifrån mig det.
Jag kan älska henne så mycket jag vill.
Hon tyckte att du vara patetisk.
Det är hennes problem, inte mitt.
Du är vem du älskar-
-och ingen älskar dig.
Det är vad jag bestämde för längesedan.
Vad är det med dig?
Tack.
-För vadå?
Lyssna!
Jag hör dom, jag hör dom.
Jag hör hur dom andas.
Charlie!
-Charlie! -Charlie!
Grabbar!
-Charlie! -Charlie!
Var är skåpbilen?
-Är dom borta? -Jag vet inte.
Kanske.
John, John!
Helvete!
Jag kan inte fatta att jag blev skjuten, är inte det helt åt helvete?
Håll tyst, och sluta skratta.
Donald, du kommer att bli bra.
Allt kommer att bli bra, Donald.
Somna inte, somna inte bara, Donald.
Titta på mig, Donald!
Titta på mig hela tiden, öppna dina ögon.
Donald, snälla, öppna dina ögon.
Donald, snälla, snälla!
Snälla, öppna dina ögon, Donald.
Donald öppna dina ögon!
"Imagine me and you, i do"-
-"i think of day and night"-
-"it`s only right, to think of the one you love"-
-"and hold you tight, so happy together..." titta på mig.
"imagine me and you, i do and..."
Hjälp!
John!
Stanna!
Förlåt mig, måste jag göra det här också nu?
Jag är ju ingen mördare.
Du försätter dig i...
Johnny!
Nej!
-Hjälp! -Nej, nej!
Johnnie! John?
Nej, nej, nej.
Herregud, din jävla skithög!
-Han är död! -Tyst!
-Din nolla! -Tyst!
-Du har förstört mitt liv. -Tyst!
Åt helvete med dig, damen
Du är bara en ensam, gammal, patetisk knarkare!
Herregud min gud.
Allt är över.
Nu är allt över.
Jag gjorde allting fel.
Jag vill ha mitt liv tillbaka, innan allt går åt helvete.
Jag ville ha ett barn till, jag vill börja om.
Jag vill börja om på nytt.
Hallå?
-Mamma.
-Charles?
Charles, är det du?
Charles, hur är det fatt, är du okej?
Donald sa : Det var hennes problem, inte mitt
Du är vem du älskar, ingen älskar dig
Jag bestämde det för längesedan, Kaufman börjar gråta.
Han försöker att tacka han bror, men han kan inte uttrycka det i ord.
Hur klarar du dig? -Jag är okej.
Jag saknar honom.
-Hur går det med manuset? -Det går bra, jag är snart klar-
-jag är glad att jag kan starta med något annat snart.
-Förstår det.
-Och allt är bra med dig? -...och i januari, åkte David och jag till Prag.
-Det var en höjdare. -Det låter perfekt.
-Dom har helt otroliga teatrar där. -Ja, jag har hört det.
Jag måste se det någongång. - Och det fanns en kyrka-
-som var dekorerat med människoskallar och skelett.
Tusentals skallar och skelett.
Jag tänkte på dig när jag var där.
Charlie, jag är tillsammans med någon, varför gör du så här nu?
-Jag älskar dig.
-Jag...jag ska nog gå.
Jag måste-
-jag måste resa bort i helgen.
-Jag har massor att göra, okej? -Visst.
Jag älskar dig med ska du veta.
Jag måste åka hem direkt, jag vet hur jag ska avsluta manuset-
-det slutar med att Kaufman åker hem efter middagen med Amelia-
-och hur han tror hur han ska avsluta manuset.
Fan, så kan jag inte göra, McKee skulle inte godkänna det.
Hur ska jag visa han tankar, jag vet inte-
-vem bryr sig vad McKee säger, det känns rätt...slut.
Undrar vem som ska spela mig?
Någon som inte är för fet, jag gillar Gerard Depardieu, men-
-kan han göra rätt accent? Hur som helst, nu är den klar-
-och det är något det.
Kaufman åker från mötet med Amelia-
-fylld med hopp för första gången.
Jag gillar det här.
Det här är bra.
Översättning av : Mr. Swede Rättad av : Inty