Motina Žemė apiplėšta, išsiurbti jos gyvybiniai syvai.
Todėl pabudo Piktoji dvasia.
Ieškanti pasiklydusių, silpnų, puolusių...
Melsk, jog ji neužsigeistų tavęs.
Tėti, aš kažką girdėjau.
- Taip? Ką? - Kažkokį garsą.
Tai mes dirbom.
Kodėl negaliu su tavim?
Nes jau sakiau, ten - ne vieta vaikams.
Jau greit baigsime.
Iš mašinos nelipk. Ir nenuvažiuok su ja.
Girdi?
Padėk šitą į daiktadėžę.
Aš greit grįšiu.
Myliu tave!
Tuoj baigsiu, tada važiuosim paimt tavo brolio Luko.
Pakaks, eime iš čia.
Frenkai, čia visko pakaktų dar vienai partijai.
Kas ten?
Klausyk.
Sakei, kad čia nevyks jokie darbai dar kelias savaites.
Kas tai, po galais, Frenkai?
Turbūt koks gyvūnas.
Bliamba.
- Kur eini, Frenkai? - Eime.
Bliamba.
Kas čia vyksta?
Kur eini?
Frenkai.
Bliamba.
Frenkai, dingstam iš čia, ką?
Geriau varom iš čia.
Kažkas dega.
Frenkai!
Dingstam iš čia, po velnių.
Čia kažkas negerai.
Kur eini?
Eime iš čia.
Frenkai!
Bėk, Frenkai, bėk!
O Dieve!
Frenkai!
Keni!
Tėti?
NEPASOTINAMAS ALKIS
Aš tuoj.
PO TRIJŲ SAVAIČIŲ
Akivaizdu, jog prasmė kur kas gilesnė.
Gal kas norėtų papildyti?
Taigi, pasakodami istorijas, žmonės stengiasi paaiškinti savo pasaulį,
savo kultūrą,
perduodami savo tradicijas bei požiūrį iš kartos į kartą.
Amerikoje, ypač čia, Oregono valstijoje,
pasakojimai gimė čiabuvių tarpe.
Amerikos gyventojai taip mokydavo vaikus
savo bendruomenėse savo kultūros ir tapatybės.
Kas man gali pateikti pasakėčios ar mito pavyzdį?
Arba pasakos.
Broudi, pamėgink.
Ivi, gal žinai tokių istorijų?
Lukai.
Pateik man
pasakėčios ar mito pavyzdį.
Nagi.
Kas gali?
Tiek to. Sakyk, Džasmin.
"Auksaplaukė." Tai - pasaka.
Labai gerai.
Apie ką "Auksaplaukė"?
Lukai.
Auksaplaukė ateina
į meškų namus, kai jų nėra namie ir suvalgo jų košę.
Grįžusi meškų šeimyna ant jos supyksta.
Taip. Puiku.
Ar čia yra koks moralas ar pamoka?
Taip.
Nevalgyk meškų maisto be leidimo.
Teisingai. Neimk to, kas nėra tavo.
Kitai pamokai visi pasiruoškite
kalbėti apie pasaką ar mitą.
Eime.
Prašom, ponia. Iki pasimatymo.
Trys doleriai.
Ar viskas?
Bus 4,50.
...mažina aplinkosaugos apribojimus.
Šiandien EPA atstovas paskelbė išsamų planą,
kaip skatinti viršukalnių kalnakasybą.
Nuošaliame Oregono valstijos Cispus Folse
Greimuto šachtos atidarymas, pasak jos administracijos,
užbaigs vadinamą Amerikos energetikos karą.
Sveika, sese.
Kaip sekėsi mokykloje?
Nieko naujo.
Palauk truputį. Jie pamėgs tave.
Abejoju, ar čia - bėda.
Tiesiog... Nėra taip, kaip tikėjausi.
Nori, kad išneščiau pianiną?
Gerai, einu miegoti. Labanakt.
Labanakt.
Berniuk.
Opioidų epidemija neslūgsta Oregono provincijoje.
Krepšelyje, prie telefono.
Gali palikti mano daiktus vietoje?
Aš juos laikau tose vietose, kad visada rasčiau.
Atleisk. Gerai.
Aš nenoriu, kad vienas kitam trukdytume.
Kai tik galėsiu, išsikraustysiu.
Džiuls, aš nė žodžio nesakiau apie išsikraustymą.
Atleisk man. Tiesiog dabar važiuosiu iškeldinti
dar vieną šeimą su vaikais.
Duosiu jiems 10-15 minučių,
kad pasiimtų tai, ką gali panešti, įsimestų į automobilį,
jei tokį turi, ir viskas...
Gaila, kad tau teko dalyvauti rinkimuose, Polai. Neprivalėjai.
Po Voreno Stoukso išėjimo į pensiją,
į jo vietą neplūdo minios.
Nebepažįstu mūsų miestelio.
Na, daug kas gali pasikeisti per 20 metų.
Čia - mūsų mažas rojaus kampelis.
Kas dar?
Lukai.
Paskaityk mums savo istoriją.
Jis nemoka skaityti, ponia Medous.
- Klintai. - Moka.
Žinau, kad sukūrei kažką.
Gal paskaitysi mums ištrauką?
Kartą tamsioje ir drėgnoje oloje
gyveno trys meškinai
kalnuose, virš nedidelio miestelio.
Didelis meškinas, Mažas meškinas ir Meškiukas.
Didelis meškinas rūpinosi mažaisiais meškinais.
Bet kartą Didelis meškinas susirgo.
Ir prarado darbą.
Jo vidus tapo juodas.
Vieną dieną Mažas meškinas parėjo namo
ir rado Didelį meškiną su Meškiuku pasikeitusius.
Didelio meškino liga nesitraukė.
Didelis meškinas tapo piktesnis ir žiauresnis,
nes jie nebeturėjo ką ėsti.
Neturėjo mėsos.
Puiku, Lukai.
Bet jie turėjo vienas kitą.
Juk supranti, kad čia - jo vieta?
Dieve! Ar čia - šuns šūdas?
Eina sau, baisiai dvokia. Dieve.
Kas jį čia galėjo įdėti?
Subine tu! Tau juokinga? Ėsk!
Mušk! Mušk!
- Klintai! Ei! Klintai, liaukis! - Ėsk!
Skauda?
Gerai.
Gerai, apsirenk.
Aš tuoj.
MOKINIO BYLA
Tėvai / globėjai Motina: SANDRA VYVER, MIRUSI
Sveikas. Kaip tik ketinau čia užeiti. Nori kartu?
Aš tave pakviečiau ne tam.
Pakviečiau tam, kad pavaišinčiau ledais,
nes noriu sužinoti, ar ledai yra tavo mėgstamiausia daržovė.
Mano - taip.
Ledai nėra daržovė.
Aha, yra.
Tai - desertas.
Daugeliui - taip. Bet man?
Tik daržovė.
Jei ledai - daržovė, koks mėgstamiausias tavo vaisius?
Nagi.
Spurgos?
Mano - irgi. Ir dar šokoladas.
Dar man patinka tokie vaisiai kaip sūrainiai.
O tavo brolis? Jis mėgsta ledus?
Iš kur žinot, kad turiu brolį?
Mokytojai viską žino.
Tai kur jis?
Namie.
Su mama?
Jei viską žinotumėt, žinotumėt ir tai, kad ji mirė.
Apgailestauju.
Bet aš tave puikiai suprantu. Mano mama irgi mirė.
Tikrai?
Kai man buvo dvylika.
Man - dvylika.
Žinau.
Papasakok apie savo brolį. Koks jo vardas?
Eidenas.
Kiek jam metų?
Septyneri.
Vadinasi, jis mokosi mūsų mokykloje?
Jau nebe.
Jis - su tėčiu.
Tėtis jį moko namie?
Ką veikia tavo tėtis?
Aš jau eisiu.
Ir nesekite paskui.
Traukis!
Štiš.
Sveiki.
- Ką... Kas? - Jėzau!
Maniau, girdėjai, kaip atėjau.
Ne.
Kas čia dabar?
Ar taip mokydavai Kalifornijoje?
Čia, man regis, tai netiks.
Polai.
Turi teisę ant manęs pykti.
Nekaltinu tavęs už tai.
Žinau, kad tuo metu nesupratai manęs,
bet čia aš likti nebegalėjau.
Žinok, kad visą gyvenimą
rungiausi su kalte, jog palikau tave.
Ir su savo problemomis.
Ir tai nebuvo lengva.
Taip, o aš visą gyvenimą meldžiau, kad grįžtum.
Eik!
Imk.
Atnešiau tau.
Ateisiu, kai pavalgysi. Jis bus pavargęs.
Tėti, ne.
Ne. Tėti.
Prašau. Man skauda.
Ei, Džiuls. Kas?
- Jėzau! - Atleisk.
Kas tau?
- Jėzau. - Atleisk.
Aš tiesiog...
Norėjau, kad išsikalbėtume.
- Ar tau tikrai viskas gerai? - Taip.
Ne. Aš...
Tiek daug...
Ar pažįsti Frenką Vyverį?
Žinoma.
Esu išrašęs jam baudų
ir gaivinęs nuo narkotinio apsvaigimo tiek, kad net suskaičiuoti negaliu.
O kas?
Jo sūnus - mano mokinys.
Ten - jo piešinys.
Ištraukiau iš šiukšliadėžės.
Panašu, taip.
Kaskart, kai jį pamatau,
tikiuosi išvysiu negyvą Frenką su adata rankoje.
Kodėl jis - ne kalėjime?
Nežinau. Daug sykių bandžiau tai padaryti,
bet jei jis sės, kas rūpinsis berniukais?
Po jų motinos mirties,
vaikų apsaugos tarnyba kažkodėl nusprendė, kad jis gali būti jų globėju.
Ir ką aš galiu pasakyti?
Kažkas ten pas juos vyksta.
Visų pirma, aplinka tokia, lyg ten niekas negyventų.
O priėjus artyn...
Buvai jo namuose?
Išgirdau kažkokius nenormalius garsus.
Tau ten negalima.
Negali eiti į Frenko Vyverio namą
- man nepranešus. - Girdėjau tikrai nenormalius garsus.
Ar supranti? Tau ten negalima.
Visi mano, kad šios problemos pačios išsispręs,
bet mes puikiai žinom, kad to nebus.
Lukai?
Lukai... Aš alkanas.
SPĄSTAI GYVŪNAMS
PAVOJINGOS DVASIOS
- Kur radai? - Po jo stalu.
Čia - vadovėlis, Elen.
Emocinio, fizinio...
Palauk.
Nė viena nesame smurto ekspertės, bet aš tave girdžiu.
Tai išties kelia nerimą.
Tačiau Lukas nėra vienintelis, nesulaukiantis pakankamai dėmesio.
Bet čia jis - saugioje aplinkoje.
Ką tai reiškia?
Kodėl jo jaunesnis brolis nesimoko?
Daugybė mokinių perėjo prie mokymo namuose.
Jų neleidžia į mokyklą, kad jie nešiotų tėvams kvaišalus.
Arba kad neužuostume metamfetamino smarvės nuo jų drabužių ir neįskųstume jų tėvų.
Tačiau tai - pagalbos šauksmas.
Aš murtą tikrai galiu atpažinti.
Kai tik turėsiu progą, aš susisieksiu su jo tėvu.
Prašom.
Ko pageidausite?
Atsiprašau.
Sveiki.
Nežinau, Polai, ten buvo...
Apatinė dalis buvo kaip sukramtyta.
Baisesnio dalyko nesu matęs.
Gerai...
Mes pažiūrėsim. Ačiū, Vorenai.
Ačiū, šerife.
Kas nutiko?
Jis miške šiandien rado žmogaus kūno dalį.
Kūno dalį?
Kas jis?
Nepameni šerifo Stoukso?
- Iš vaikystės? - Taip, prisimenu.
Sakė, kad vaikščiojo šalia Greimuto
ir, užuodęs smarvę,
priėjo žmogaus lavoną, pusiau užkastą miške.
Spėju, kita jo pusė buvo rasta prie šachtos, kur gamino amfetaminą.
Lokio ar pumos darbas.
Jėzau.
Na, iš to ką jis man pasakojo,
Jėzaus ten nė kvapo nebuvo.
Turiu nuvykti ten ir pakalbėt su koroneriu.
Iki pasimatymo.
Važiuojam?
- Labas. - Labas.
Kaip tu?
Ar Dievas tikrai numirė?
Ką?
Tėtis sakė, kad Dievas mirė.
Galvok apie tai, ką mama mums sakė.
Kad mes su tavim gimėm po laiminga žvaigžde.
Štai. Atnešiau tau.
Mirties priežasties nustatyti neįmanoma.
Čia juk gyvūno darbas, tiesa?
Tokio gyvūno nesu matęs.
Didžiausią nerimą kelia dantų žymės
ant stipinkaulio.
Panašu į žmogų.
Nežinau, ką tau pasakyti, Polai.
Apgailestauju.
Kad jį apgaudinėja su Kasijum? Su Kasijumi?
Su tuo pačiu. Prikąsk liežuvį, žmona.
Ne, neprikąsiu. Aš turiu kalbėt.
Čia guli pasmaugta ponia manoji.
O Viešpatie!
Apstulbę nežiūrėkit į mane. Ji sako tiesą.
Pulk ant patalo ir stauk!
Tu nužudei skaisčiausią iš būtybių, kuri kada regėjo saulės šviesą.
Ištvirkus buvo ji!
Bet Jagas žino, kad ji su Kasijum
daug šimtų kartų paleistuvavo.
O, dangau!
Tas prisipažino.
Jinai jam dovanojo pirmutinį meilės ženklą — skepetaitę.
- Skepetaitę! - Deja!
Tiesa paaiškės.
- Nutilk, girdi? - Nutilt?
- Ne, kalbėsiu nesuvaldoma, kaip vėjas. - Susiprotėk.
Tegu sukyla prieš mane Dangus ir žemė, žmonės ir velniai...
Visi, visi...
Sveiki?
Pone Vyveri, čia Elen But iš mokyklos.
Paklauskit šitą pusvelnį,
kodėl jis kūną man apnarpliojo ir sielą?
Neklauskit nieko.
Tai, ką žinot - žinot.
Kodėl dangaus perkūnų sunkūs akmenys
į jį netrenkia?
Pone Vyveri!
Alio?
Dieve mano.
Tu tikriausiai badauji.
Ką jis tau padarė?
Štai čia aptikom kitą Kenio Glaso lavono pusę.
Kas čia?
Indėnų apsaugos kapšiukai.
Kodėl jie čia sukabinti?
Pažvelk į tai.
Elnio?
Ne.
Nieko panašaus nesu matęs.
Ar ilgas šis koridorius?
Ilgas. Bet tavim dėtas, neičiau.
Polas klauso.
Pakartok.
10-9.
...dingo asmuo.
Šūdas.
Eime.
Eini namo pas narkomanus iškrypėlius?
Mokytojai, žinok, tau nepadės.
Aš jau atsiprašiau.
Iš bailių atsiprašymų nepriimu.
Ei! Nenusisuk, kai su tavim kalbu.
Lukai!
Kada paskutinį kartą matei Elen?
Elen But?
Vakar. O kas?
Mums skambino jos vyras ir pranešė, kad ji dingo.
Sakė, ji neatsiliepia į skambučius.
Ji negrįžo namo.
Tikrai?
Ką darysi?
Pateikiau paraišką.
Išplatinau pranešimą apie jos dingimą, apskambinau ligonines,
bet labai tikiuosi, kad tai - nesusipratimas.
Aš prašiau jos pakalbėti su Frenku Vyveriu. Dėl Luko.
Užuodi?
Taip.
Frenkai, čia šerifas Medousas.
Čia dvokia mirtimi.
Taip, akivaizdu, čia kažkas negerai.
Frenkai!
Eime iš čia. Rytoj grįšim su orderiu.
...Cispus Folso miestelis Oregone.
Gandai apie dar vieną šiaurų išpuolį...
...tiria įkalčius ir laukia ekspertizės rezultatų.
Su vietos teisėsauga nepavyksta susisiekti.
Kalbėjai šįryt su Klinto tėvais?
Taip. Jie klausė, ar jis vakar buvo pamokose.
Jis čia buvo iki pamokų pabaigos, tiesa?
Mums visiems išties
labai neramu.
Tačiau kol kas turim veikti remdamiesi
prielaida, jog tai - tik sutapimas.
Mes jį surasim.
Atsiprašau.
- Kas? - Sutapimas?
Kad ir mano mokinys dingo? Bliamba, Polai!
Ką dar galiu padaryti, Džiuls?
Orderio iškart niekas neduoda. Tai - ilga procedūra.
- Trunka ilgiau, nei dieną. - Visi šie įvykiai - susiję.
- O ką man daryti, po velnių? - Ir nesakyk, kad taip nėra.
Viešpatie.
Ar čia Frenko Vyverio pėdsakai?
Yra ir jų.
Dar - vaiko.
Kas čia, po galais?
Jėzau Kristau.
Apanglėję.
Buvo deginta.
Ir oda nudirta.
Čia, turbūt, Frenkas Vyveris.
Aha, iš dantų pasakysim.
Atrodo, kad jame kažkas sprogo.
Lukai, paklausyk. Tu geriau ten neik.
- Ne. Paleiskit mane! - Suprantu. Viskas gerai.
Kas čia vyksta?
Turiu pasakyti, aš sunerimęs.
Nusilpęs nuo skysčių ir maisto medžiagų trūkumo.
Patarčiau jį bent jau pernakt čia palikti, gal net ilgiau,
tačiau šio berniuko psichika - itin pažeista.
Gal dėl genetinio paveldimumo arba dėl blogų sąlygų,
bet psichiatrinė krizė - akivaizdi.
Nerimą mažinantys bei priešpsichotiniai vaistai būtini.
Bet žinant, ką jam teko išgyventi...
Kaip manote, kada galėsiu jį apklausti?
Ne šiandien, tai jau tikrai.
Ką ketinate su juo daryti?
Mes kalbamės.
Bet tai - itin sudėtinga.
Neabejoju.
Šiam vyrukui prieš akis - ilgas gydymosi kelias.
Turėčiau dar pridurti,
jog jis kentė smurtą.
Ilgą laiką.
Ačiū, Alanai.
Mes negalim. Ne.
Jis nieko neturi.
Mes nežinom, kur jo brolis.
Kur jis eis?
Aš to dabar nežinau, bet tu už jį nesi atsakinga.
Tėvų jis neturi.
Jis - mano mokinys. Todėl aš esu už jį atsakinga.
Čia svarbi ne tu.
Svarbus jis ir jo gydymas...
Ką tu man pasakei?
Ką tu dabar man pasakei?
Mūsų praeities jam nekabink.
Atsiprašau.
Ar jis buvo perlaužęs tavo ranką pusiau?
Ar tu slėpeisi rūsyje po virtuve,
- melsdamasis, kad jis nebegrįžtų namo? - Tu neįsivaizduoji, ką jis...
Ar tau teko tenkinti visus jo šlykščius poreikius?
Aš to neprisimenu.
Tu nežinai, ką jis yra daręs man.
Įleisk mus!
Tėti!
- Tėti, prašau! - Atidaryk, tėti!
Berniukai, palaukit.
Tėtis serga.
Tėti! Tėti, prašau!
Tėti, kas tau?
- Atidaryk! - Ne!
Tėti!
Pažiūrėkit į mane. Tėčiui labai blogai.
Užrakinkite šitas duris.
Kad ir ką daryčiau, neatidarykite šitų durų.
Girdite mane?
Užrakinkit!
Užrakinkite duris!
Tėti, Eidenui labai blogai.
Pasakykit man ką galit apie šiuos daiktus.
Kur tai radot?
Tai - vieno mokinio piešiniai.
Ar jis - indėnas?
Ne.
Ar tai gali būti?
Nežinau. Jis - ne indėnas.
Štai kas buvo toje šachtoje.
Štai kas... buvo toje šachtoje.
Vendigas.
Išvertus, tai -
šėtoniškas padaras, ryjantis žmoniją.
Pasak legendos, vieną labai šaltą žiemą
pasiklydęs ir išbadėjęs medžiotojas ėmėsi kanibalizmo.
Suvalgęs žmogienos,
jis išprotėjo
ir virto beforme dvasia, galinčia įgauti daugybę pavidalų.
Jis klaidžiojo po mišką ieškodamas aukų.
Jo alkis buvo nepasotinamas.
Atleiskite. Bet juk tai - mitas.
Jums, taip.
O indėnams - perspėjanti istorija.
Šios dvasios - sunkiai pagaunamos.
Jos amžinai badauja, o jei gauna ką suėsti, alkis tik didėja.
Ir jos silpsta.
Tie nelaimingieji, kuriems tenka su ja susidurti,
nudėti šią dvasią gali jai nusilpus.
Ir tik sunaikinant jos plakančią širdį,
kad ši nerastų kito kūno.
Visa tai - logiška.
Mūsų protėvių sielos nemiršta.
Jos čia gyveno iki mūsų
ir dar ilgai gyvens po mūsų.
Tik dabar jos supyko.
Polai.
Polas klauso.
Pomphauso kelias. Šalia bėgių.
Kas? Kas atsitiko?
Radom lavoną.
Blogai, Polai. Tai - labai blogai.
Atpažinot?
Taip. Klintas Ouvensas.
Net nežinau, nuo ko pradėti, Polai.
Parodyk.
Prašau, pasakyk, kad jis pakliuvo po traukiniu, Džeikai.
Šis berniukas - perkąstas pusiau.
Kas čia darosi?
Aš nežinau, Denai.
Mes...
Grįžkime į skyrių,
pagalvosime. Paskambinsiu merui,
imsimės veiksmų.
Atleisk, bet aš nelinkęs tikėti
kažkokiu mitologiniu padaru.
Jie neegzistuoja, Džiuls.
Kad ir ką sakė Stouksas,
tai galima logiškai ir protingai paaiškinti.
Elen But
ir tie... palaikai, rasti pas Vyversą.
O Luko brolis? Kur jis?
Nežinau.
Nuvežk mane į ligoninę.
Aš - prie tavo namo.
Gerai. Tuoj išvažiuosiu iš merijos.
Apsidairyk.
Ar atnešti tau dar ką nors?
Ne, ačiū.
Lukai, prisimeni, kaip kalbėjome apie mūsų mamas?
Ir kad jos mirė.
Aš tada nepasakiau tau,
kad mano tėtis irgi mirė.
Kaip jis mirė?
Na, jis pats nusižudė.
Kada?
Neseniai.
Jūs buvot čia, kai jis mirė?
Ne.
Kodėl?
Nemylėjote savo tėvo?
Atsikrausčiau vėl čia pas brolį.
Mes šiame name užaugome.
Ir aš jo labai pasiilgau.
Lukai, ar jie tau pasakė ligoninėje?
Pasakė ką?
Kad tavo tėtis mirė.
Jis nemirė.
Jis mirė, Lukai.
Mano brolis, Polas,
rado jį jūsų namuose.
Ne. Ten - mano senasis tėtis.
Tas, kuris sirgo ir buvo piktas.
Mano naujasis tėtis yra su Eidenu, bet Eidenas nesupranta.
Ir jam manęs reikia.
Jei tik jį pamaitinu, jis mane myli.
Ką?
Matot? Aš jums sakiau.
Jis manęs grįš ir nusives į šachtą, kur gyvensim kartu su Eidenu.
Jis - čia.
Ei, Polai?
Taip, Denai, kas?
Čia kažkas yra.
Spėju, sandėliuke.
Eikš. Eime.
Kur mane vedate?
Aš noriu pas brolį.
Denai?
Denai, ar girdi mane?
Čia - vaikas.
Kas, Lukas?
Lukas - name.
Denai!
Denai, atsiliepk!
Šūdas.
Jie užrakinti.
Prakeikimas.
Bliamba.
Polas.
Lukai, lik čia ir nejudėk.
Polai, ne.
Ne. Lukai!
Denai.
Viskas gerai.
Polai?
Lukai?
Polai?
Dieve mano!
Polai! Dieve mano. Polai!
O Dieve.
Polai...
Polai, aš tave pernešiu. Polai.
Turiu tave pernešti.
Kur?
Nagi.
Lukas negyvas?
Nejudėk.
Jis nubėgo į šachtą. Aš eisiu paskui jį.
Ką?
Jis mano, kad Eidenas - ten.
Ne, tu negali ten eiti. Negali...
Aš privalau. Privalau į surasti.
Tik ne viena.
Tau reikia gydytojo.
Aš eisiu su tavim.
Imk mano ginklą.
Nepalik manęs.
Kalba Džiulija Medous.
Mes su Polu - Greimuto šachtoje.
Jam reikia medikų pagalbos.
Lukai!
Lukai.
Jis...
Ką?
Eikite iš čia.
Eikit.
Jis pasveiks.
Jis tiesiog susirgo.
Lukai, paklausyk.
Jis niekada nepasveiks.
Pasveiks.
Lukai, to nebus.
Per vėlu.
Jis dabar serga,
bet greit pasveiks, tikrai.
Lukai, paklausyk manęs.
Juk pats žinai, kad jis nebepasveiks.
Turiu žinoti, kad tu tai supranti.
Nusisuk. Nusisuk, Lukai.
Viskas gerai.
Atleisk man.
Ką mes su juo darysim?
Pasiliksim. Kuriam laikui.
Mes neturim kitos išeities.
Lyg augintume tigriuką.
Juk žinai, į ką jis išaugs.
Manai, būtum galėjusi užmušti tą, kurį myli?
Štai.
Eime.
- Viskas gerai? - Taip. Aš pasivysiu.
Loretos M. Kuper atminimui
Vertė Egidija Tučkuvienė