Propun ca dumneata să preiei...
... educația copiilor mei.
Vei locui în casa mea de la mare.
Lumea începea să se învârtă...
fără ca noi s-o știm.
Nu există niciun iubit, sunt sigură.
Nu fac nimic în afară de sărut. Nimeni nu obiectează.
Mă gândesc că te-am apărat în timp ce tu erai...
Ești rău!
Vreau să fac ceea ce e corect.
Rămâne între noi două.
Ai știut că are amant?
- Dacă ni se spunea, veneam. - Nu voi fi judecată!
Caroline, nu!
Vom vedea ce are de spus fratele meu.
- De ce ai vorbit cu alteța sa? - Trebuie să alegi.
- Ducele de Leinster sau eu. - Nu există nicio alegere.
În rang și privilegiu se află semințele necazului și durerii.
Toți credeau că trebuie să mă mărit cu regele.
Când n-a ieșit așa, m-ați vrut măritată!
- Eu nu. - N-aș putea să fiu perfectă ca tine.
Întoarce-te la familie. Întoarce-te la noi, Sarah.
ARISTOCRAȚI PARTEA A CINCEA
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Este de la Caroline?
Din păcate, nu.
- Ești de acord? - Ca întotdeauna.
Ești regina Irlandei.
Vom întârzia.
Fiind regina Irlandei,
mi-am permis ocazional să uit ruptura dintre mine și Caroline.
Homarii n-au sosit.
Avem rață, stridii, mai este excelenta noastră vită.
- Nu există oaie, nu porc. - Desigur că este și oaie și porc.
M-am agitat cu bucătarul o oră în această dimineață.
Ai cerut focuri în fiecare cameră?
Dacă n-am făcut-o, acum e prea târziu.
Toată lumea este aici.
- Și dansul lui William s-a îmbunătățit. - Bietul William.
Încearcă să mulțumească.
Ai citit povestea mea, tată?
O voi lua la Londra, Edward. Dacă voi avea timp, o voi citi.
Nu vei avea timp.
Bună seara.
- Bună seara. - Alteță.
În legătură cu gradul de căpitan pentru nepotul meu.
- Vă sunt recunoscător. - Nu promit nimic.
Voi recomanda.
Îmi exagerează puterea.
Eu recomand numiri, Londra numește.
Fac presiuni pentru politică, Londra decide.
Ar fi mult mai bine dacă toate deciziile ar fi luate în Dublin.
Demult mă gândesc că ești plecat prea des.
- Magnifică seară, alteță. - Vă mulțumesc.
Cea mai bună casă din țară. Cât trebuie să vă bucurați.
Este necesară multă muncă.
Suntem foarte norocoși s-o posedăm.
Plăcerea unei asemenea posesiuni este amplu recompensată.
Există atâta plăcere în posesiune? Uneori mă îndoiesc.
Începusem să tânjesc după o viață mai liniștită.
Copiii mei petreceau majoritatea timpului în casa de la mare.
Îi vizitam cât de des puteam.
Simțeam că pășesc într-o altă lume
în care viața este naturală și liberă.
E suficient pentru cină?
Mai luăm câțiva.
Mai bine să fie mai mult decât prea puțin.
Haide.
Sub tutela domnului Ogilvie,
copiii au prosperat în educația lor rurală.
Am invidiat simplitatea vieților lor.
E destul și pentru mine?
Mamă!
Edward, iubirea mea.
Tata n-a venit.
Întârzie iar la Londra.
- Avem recoltă bună, alteță. - Și muncitori buni, sper.
- Casa noastră prosperă. - Întrerup munca?
Nu, alteța voastră.
E doar un fleac. În curând e gata.
Doriți să luați loc?
Lord Henry le scoate la două zile.
Cred că veți vedea o îmbunătățire.
Nu ne lăudăm cu latina, dar franceza și engleza se dezvoltă repejor.
Uite, mamă, uite.
Edward!
- Tu ai făcut-o? - M-a ajutat domnul Ogilvie.
Am găsit un maestru de scrimă care e dispus să vină.
- Da? - O dată pe săptămână.
La un preț rezonabil.
- Vreți să-l vedeți? - Mă bazez pe dumneata.
- E o cameră bună. - Da.
Desigur, te vei îmbrăca simplu.
Nimic de calitate sau elegant.
Nu trebuie să participi la întruniri la care vei cunoaște tineri.
În câțiva ani, poate, vei putea reintra în societate.
Va trebui să învăț să mă bucur de propria companie.
Nu sunt obișnuită să fiu singură.
Singură?
O ai pe fetița ta.
Cât crezi că va dura hotărârea Sarei de a se îndrepta?
De ce trebuie să se îndrepte?
A făcut numai ce face toată lumea.
- Vina ei este că a fost descoperită. - Nu toată lumea...
Flirturile mele nu le dezaprobi.
O mică galanterie este necesară unui bărbat.
Necesară unui bărbat, dar impardonabilă unei femei.
Atunci cu cine poate un bărbat să aibă o aventură?
Ea cunoștea mersul lucrurilor. Îmi doresc să-mi fi respectat sfatul.
Mamă, ești încă afectată pentru că nu s-a căsătorit cu regele.
Și dacă ar fi făcut-o, ai mai fi atacat autoritatea regelui așa cum faci acum?
Sprijin toate reformele care influențează puterea coroanei.
Am auzit ieri ceva despre asta la Camera Comunelor.
Împrăștii idei proaste, domnule Fox.
Vorbesc pentru parlament.
- Care reprezintă poporul. - Poporul?
Poporul nu știe ce vrea.
Așadar, parlamentul trebuie să-l îndrume.
Ar trebui să-ți amintești care-ți sunt interesele, domnule Fox.
Fiul meu nu caută măriri personale în politică.
Sarah...
- Arăți bine. - Nu prea bine, sper.
Nu e destul de simplă?
Nu, nu mă referam la rochie. La sănătate.
Dormi bine?
Da, dorm bine.
Și ce face Louisa?
Începe să meargă.
Așa curând?
Trebuie să fie isteață.
Cred că este. Deosebește cănuța roșie de cea albastră.
Aștept s-o văd.
- Stai aici în casă? - I-am dat niște camere.
Sunt confortabile.
Au venit lordul și lady Marchmont.
- Atunci trebuie să plec. - Dar abia ai venit.
În Londra, Sarah era ținută departe de societate.
Părea dispusă să se îndrepte.
Atunci se întoarse din America o veche prietenă pentru a-i aminti de alte vremuri.
A venit cineva să te vadă.
Lady Susan!
Am sperat să te văd de când am auzit că te-ai întors.
- Arăți bine. - Foarte serioasă, știu.
Trebuie să-mi povestești tot.
Nu e nimic de spus. Să aud despre tine. Ce face domnul O'Brien?
La fel de arătos ca întotdeauna, slavă Domnului.
Și cu cine te întâlnești acum că te-ai întors?
Cu toți cei care vor să mă vadă.
Suntem femei incomode, draga mea.
- Nimeni nu știe cum să ne trateze. - Dar știu bine cum să ne comportăm noi.
Fără îndoială că au dreptate.
Ce face micuța Louisa?
E încântătoare!
Ca tine.
Nu pot regreta că m-am căsătorit cu un actor.
- Dar eu trebuie să mă căiesc, trebuie. - Dar n-ai nicio companie aici!
- Ce faci? - Citesc.
Cum ți se va îmbunătăți mintea...
Ați avut dreptate imaginându-vă că lady Lucy se va distra făcând căpițe.
Aș fi vrut să fiți cu noi să vedeți.
Toți copiii sunt ocupați și fericiți
și mă imploră să vă trimit o mie de sărutări.
Pot să întrerup?
Louisa!
N-am știut că te-ai întors.
M-am întors ieri.
Ce face Sarah?
Pare satisfăcută, cred.
Bine.
Și... fratele nostru?
- E sănătos. - Bine.
Toată lumea e bine.
Pari obosită.
Nu sunt obosită.
Doar leneșă.
Trebuie să fac astea într-o săptămână.
Orice aș face, nu par să termin niciodată.
Când sunt aici, îmi e tare dor de copii.
Și...
... să fiu la mare.
Vă e teamă de întârziere?
Îmi e tare dor de Caroline.
Încă nu scrie.
Câteodată simt că situația este fără speranță.
Când s-a întors Louisa de la Londra,
am întrebat-o despre Sarah și fratele meu.
Dar n-am putut s-o întreb de Caroline.
Dacă ați fost apropiate, apropierea nu se stinge niciodată.
Mă consolez cu acest gând.
Par atât de fericiți.
Îmi doresc să dureze.
Fericirea copilăriei lor vă dă motiv de speranță.
Ai dreptate.
Învățăm să fim afectuoși în copilărie.
Fericirea este imposibilă fără aceasta.
Anglia se pregătea pentru războiul din colonii.
Sarah și-a îndreptat sentimentele în alt punct.
Cu nesaț, a urmărit progresul conflictului.
Draga mea Sarah, casa este plină de soldați.
Fratele meu le-a permis să se cazeze.
Atât de mulți, atât de chipeși.
Mare păcat că luptă cu coloniștii.
Ești de partea rebelilor americani?
- Bineînțeles. - Armata greșește?
Acei oameni își fac datoria.
Nu-i pot învinui.
Abia am aflat că Bunbury a divorțat de tine.
Da.
Cum e să fii liberă?
Mulțumesc Domnului că nu mă pot întoarce la el.
Doar nu te-ai gândit la asta?!
Nu.
Louisa și fratele meu s-au gândit că ar trebui.
Emily și Caroline credeau că nu ar trebui.
Cum poate Louisa?
- Nu cred c-aș ierta-o. - Ea m-a iertat întotdeauna.
Draga mea, te-ai schimbat.
Desigur.
Sunt mai în vârstă.
Nu pretind că sunt fericită.
Sunt surprinzător de veselă în cea mai mare parte a timpului.
Sunt ai dumitale?
Îmi țin companie.
Te trezești devreme.
La fel și dumneata.
A cunoscut un ofițer pe nume George Napier, care părea conștiincios și integru,
mai degrabă greoi decât elegant.
Te-am văzut în casă.
Locuiesc acolo.
De ce nu ne-am întâlnit?
Nu iau parte.
Înțeleg, dezaprobi soldații.
Nu.
Îi admir.
E o viață grea.
Nu și acum.
Când se termină instrucția și marșul, suntem liberi.
Ne distrăm atât de mult încât ne înmuiem.
- Îți va părea rău să lupți? - Din contră, salut acțiunea.
La urma urmei, pentru asta m-am instruit.
- Soției mele îi va părea rău. - Își face griji?
Îi vor lipsi distracțiile.
Balurile, ieșirile.
Trebuie să mă grăbesc să mă întorc.
Fiica mea va fi trează.
Ai o fiică?
Da.
E o mare alinare.
Din păcate pentru Sarah, era căsătorit.
Dar și eu eram.
Și eu mă întrebam dacă mariajul ar trebui să fie un impediment pentru dorință.
- Crezi că îl favorizez pe Eddie? - Vă iubește atât de mult,
e greu de evitat.
Sper că ceilalți mă vor ierta dacă o fac.
Nu-i vor găsi nicio vină mamei lor.
E atâta liniște aici.
Sunteți puțin obosită, alteță?
V-ar plăcea să vă citesc?
Mulțumesc.
Noua Eloise.
O poveste atât de tristă.
Nu știu de ce îmi place atât de mult.
"Cât de ciudate sunt capriciile iubirii, frumoasă Julie."
"Inima mea are mai mult decât speră și totuși suspină."
"Aceasta neobrăzare a inimii de a continua să dorească."
Vom cina în liniște astă seară.
Ni te alături?
Cine va fi acolo?
Câțiva ofițeri...
... soțiile lor.
Am nevoie de cineva pentru jocul de whist.
L-ai cunoscut pe George Napier.
Nu-mi amintesc.
El spune că te-a cunoscut.
Trebuia să știu cine ești.
- Dezonorata lady Sarah? - N-am vrut să spun asta.
Sora gazdei mele.
Mai spune-mi o dată...
Fratele meu a fost bun cu mine.
- Așa trebuie. - Povestea mea nu este edificatoare.
Cu toate astea, este fratele dumitale. Mulți oameni fac greșeli.
Crezi că cineva se poate lepăda de caracterul rău?
Eu nu judec pe baza trecutului.
Iau ce găsesc.
Ce te-a făcut să te înrolezi?
Familia mea a servit coroana multă vreme.
Mă consider excepțional de norocos.
- Și bun în ceea ce fac. - E suficient?
Este.
Este satisfacția cea mai de durată.
Atunci nu te voi compătimi când voi citi despre lupte.
Vor fi atâtea de făcut și de gândit,
încât nu va fi timp pentru disconfort sau teamă.
Desigur.
- Nu m-am gândit. - După aceea, vom calcula costul.
Atunci ne poți compătimi.
Urăsc pierderea unei vieți.
Poate părea ciudat pentru un soldat, dar și eu.
Soția dumitale îmi spune că îți place biliardul, căpitane Napier. Jucăm?
Da, alteță.
Te plimbi devreme în fiecare dimineață?
Sfârșit!
Iar acum, e timpul de culcare.
În pat, acum.
Vei veni să mă vezi în pat, domnule tată?
Dacă te grăbești, poate voi veni.
Cea mai frumoasă oră a zilei.
Bună pentru plimbare.
Veniți?
Domnul Ogilvie a devenit mai mult decât tutore.
Era un prieten căruia îi puteam împărtăși continua mea tandrețe privind copiii.
Îi spuneau "domnul tată".
Era inevitabil
ca afecțiunea continuă dintre noi să devină prea puternică pentru a-i rezista.
Mamă!
- Nu știu ce să fac. - Poftim?
Ar trebui să lucreze 12 oameni la partea de est și au venit numai șase.
- Mai angajează. - Vor mai mulți bani. Să le dau?
Ce-ar spune tata?
Tatăl tău întârzie la Londra.
Am vrut să-l întreb despre plantatul inului.
Nu pot discuta acum.
Sunt 17 la cină.
Prin comparație cu viața în compania dl. Ogilvie și a copiilor,
datoriile mele din Dublin păreau apăsătoare.
Îmi doream să fug, să uit.
Credeam că iubire ca aceasta este doar pentru tineri.
Fericită?
Franța sprijină coloniștii.
Povestea se va lungi.
Crezi că regimentul dumitale va fi mutat?
Nu e nicio vorbă despre asta.
Va fi liniște fără voi.
Vom fi uitați la repezeală.
Oamenii vor regreta distracția.
Eu voi regreta...
Că pleci în misiune, căpitane Napier?
Ce vei regreta?
Pe dumneata.
Nu trebuie.
M-am îndrăgostit de dumneata.
Îmi pare rău.
Nu folosește la nimic.
Alteța voastră.
Căpitane Napier.
N-ar trebui să fii aici.
Fratele dumitale mi-a vorbit.
A observat...
... sentimentul dintre noi...
... și crede că ești ușor de convins.
Mi-a condamnat conduita?
Nu e nimic de condamnat.
Ce a spus?
Insistă să plec.
Am fost transferat la Regimentul 80.
Plec la New York luna viitoare.
Pot să trec să-mi iau rămas bun?
Mai bine nu.
Pentru prima oară în nefericita ei viață, Sarah experimenta iubirea adevărată.
Noua mea dragoste, deși ascunsă, era fericită.
Pentru că nu eram conștientă că viitorul ne va aduce necazuri.
Am aflat de la Louisa că dl. Fox era pe moarte.
Ce sumă de astă dată?
- 2.000. - Mai tare.
- 3.000. - Într-o singură noapte?
Ați promis solemn că vă opriți.
Puteți plăti atât de mult?
Valorează o avere.
Bineînțeles că nu pot plăti.
Nu știu cum îndrăznesc să vorbească cu noi.
Ne frâng inima.
Eu...
Eu voi plăti.
Afară!
Ieșiți!
Trebuie să te odihnești.
Stau eu.
Cum te simți?
Somnoros.
Vei fi mai bine.
Sunt oarecum obosit de viață.
Nu.
Mai ai multe de care să te bucuri.
Tu vei urma.
Am avut o viață bună.
Da?
Da.
Am.
Sora ta...
... mi-a dăruit iubire.
Mi-a dăruit nepoți.
Iar Charles James
îmi dăruiește succes.
Domină parlamentul.
El...
... va fi...
... un mare om.
Ca și tatăl lui.
El va fi amintit...
... în timp ce eu...
Acum dormi.
Ai nevoie.
Eu...
... sper să găsești...
... fericirea, Sarah.
O meriți.
Henry Fox s-a strecurat ușor din viață
ca și cum s-ar fi scuturat de o povară obositoare.
Caroline era și ea suferindă.
Devenise aproape prea bolnavă pentru a-l jeli.
În Irlanda, aveam și eu de luptat cu o boală gravă.
Tată! Așteptam să te întreb despre plantarea...
Trimite după medic.
- Te simți bine? - Du-te.
Du-te!
Dragul meu Jemmy.
Atâtea medicamente pentru gută.
E hidropizie, alteța voastră.
Poftim?
Ne scuzi?
Jemmy?
Sunt pe moarte, Emily.
Nu.
Nu, doctorii se înșeală.
Toți sunt de acord.
Jemmy!
De ce nu mi-ai spus?
Știi că sufăr să te văd tristă.
Voi încerca să fiu curajoasă.
Ți-am lăsat casa aceasta pe durata vieții tale.
Și am mai adăugat la venitul tău.
Nu te obosi cu asta.
Nu am dureri.
Toată viața mea...
... mi-am dorit să-ți dau tot ce pot.
Mă consolează acum pe patul morții.
Dragul meu Jemmy...
Mi-ai dăruit tot ce ai putut.
Sute de persoane au venit la înmormântarea lui Jemmy pentru a-i aduce un ultim omagiu.
Mi se părea că toată Irlanda l-a jelit.
În durerea mea, m-am consolat cu o mult dorită reconciliere.
Am primit o scrisoare de la Caroline.
În sfârșit.
Orice ai nevoie, sunt fericit să te ajut.
Au sosit?
Sunt pe drum.
Cum e durerea?
Laudanumul ajută.
Repede, ajută-mă.
Lady Louisa Conolly și alteța sa ducesa de Leinster.
Louisa!
Caroline!
În sfârșit.
Dragă surioară!
- Caroline... - Trebuia să-ți fi scris demult.
N-am vrut...
Lucrurile pe care le-am spus...
Cum se simte?
Stai acolo.
Chiar acolo.
Deseori mi te-am imaginat stând acolo.
Mă imaginai așa cum eram,
mult mai tânără.
Nu.
Așa cum ești acum.
Cea mai bună, iubita mea soră.
Îmi amintesc ziua
în care am fost prima oară împreună.
Atunci când tata s-a decis să mă ierte pentru că fugisem.
Tu, Sarah, erai...
... o copiliță.
Cum era tata?
Îi plăcea să învețe.
S-a asigurat că și noi învățăm.
Și excela.
Și colecționa.
Colecționa scoici. Îmi amintesc.
Scoici și...
copaci, artă
și animale.
Ratonii.
Și leoaica aceea enormă.
Adora leoaica.
Când a murit, i-a făcut o înmormântare regală.
Lupi și...
... tatu și...
... cimpanzeul acela.
Ce coșmaruri am avut că tigrul mă va mânca.
Da.
Exista un animal numit porc?
Porcul a murit.
Tata spunea că a murit ca să-l enerveze.
Să-l enervezi pe tata era sarcină ușoară.
Eu am făcut-o fără să mă străduiesc.
Atunci e bine că nu m-a cunoscut.
Nu.
- Ia-o. - Nu!
- Ia-o. Va ușura durerea. - Nu!
Nu!
Nu mai poți face altceva?
Nu se mai poate.
Știu că eu am supărat-o. Oare eu am cauzat acest lucru?
Și eu am îndurerat-o.
Mă voi ridica mâine.
Și voi sta în scaun.
Voi avea puțină alinare.
Există alinare în Dumnezeu.
- Vrei să mă rog? - Nu.
Nu voi...
muri!
Caroline n-a murit mulțumită.
Era neîmpăcată cu moartea, cu Dumnezeu.
S-a luptat,
renunțând la viață numai atunci când i-a fost smulsă.
Cel puțin, familia era reunită încă o dată.
Cât vei sta?
Îmi doresc să mă întorc la copiii mei.
Domnul Ogilvie are grijă de ei.
Pare un om excepțional.
Îmi doresc să-l fi cunoscut.
Mă aștept s-o faci.
Mă voi căsători cu el.
Draga mea soră.
Nu poți!
E învățător.
Te vei căsători cu el?
De ce?
Îl iubesc.
Și sunt însărcinată cu copilul lui.
Emily!
Scandalul!
Ce vor spune oamenii?
Vor spune că sunt nebună.
Și mai rău de atât,
o bătrână nebună.
Mă vor bârfi pe îndelete și vor spune ce le place.
Mulți mă vor condamna.
Puțini vor aproba.
Dar nu va conta pentru că voi fi în Franța
cu copiii mei...
... și domnul Ogilvie.
Îmi pare rău dacă v-am surprins.
Trebuia să știți.
Acum eram obosită
și îmi doream să călătoresc cât mai departe
de durere, ascunzișuri, de dezintegrarea a tot ce cunoscuserăm.
Curând după moartea Carolinei și a domnului Fox,
fiul lor cel mare Ste li s-a alăturat.
Casa lor a devenit un loc pustiu.
Toate lucrurile pe care le-a avut.
Sunt numai lucruri, naiba să le ia.
Nu plânge.
Toată viața ei.
În niciun caz.
Ea n-a trăit pentru lucruri.
Viața ei a fost cu el,
nu cu lucrurile.
- Am vești de la New York. - Da?
Toată lumea se bucură că au cucerit Philadelphia.
Și o febră face ravagii în Regimentul 80.
- Avem pe cineva afectat? - Căpitanul Napier și soția lui.
Ea a murit.
Cu toate acestea, el nu.
Dumnezeu să-i odihnească sufletul.
Ca noi toți, Sarah tânjea după mângâierea unei vieți liniștite.
Și, în sfârșit, era aproape de realizarea ei.
Nu l-a putut uita pe George Napier.
Sperase că el se va întoarce din America
cu sentimente la fel de puternice ca acelea cu care plecase.
Trebuia doar să înfrângă rezistența fratelui nostru, ducele.
Sarah...
Nu poți deveni soție de militar.
Omul n-are decât solda.
Sute de oameni trăiesc mulțumiți cu venituri mici.
N-au fost crescuți în confortul cu care ai crescut tu.
Mă pot descurca și fără confort.
Așa spui, dar nu te-ai gândit...
Crede-mă, frate.
Am avut și timpul și răgazul să mă gândesc la tot ce am nevoie.
Ai un loc comod în care să trăiești, protecția mea, un adăpost pentru fiica ta.
- Ce-ți mai trebuie? - O viață.
O viață cu gloata urmând tamburul?
Soldații noștri își riscă viața pentru noi.
Crezi că e drept să le spui gloată?
Vorbește cu ea, Louisa.
Pe tine te va asculta.
Era timpul pentru acceptare și iertare în familie.
Sarah... de ce crezi că Napier vrea să se căsătorească cu tine?
Numai pentru caracterul meu,
care precis se potrivește cu al lui.
Tu de ce vrei să te căsătorești cu el?
Viața pe care o trăiește este grea.
Pentru unicul lucru de care sunt sigură.
Da?
Îl iubesc.
Un căpitan de armată! N-are niciun sens.
Îmi pare rău că nu sunt de acord.
Dar cred că are.
Poftim?
Îi găsești vreo vină caracterului său?
Nu știu de niciuna.
Conștiența unuia față de celălalt a durat. Și a trecut prin greutăți și distanță.
Sarah, dacă dorești să te căsătorești cu el... eu nu pot obiecta.
Am contat pe tine, Louisa! Credeam că ești mai înțeleaptă.
Poate mult prea înțeleaptă câteodată, frățioare.
Sunt atât de bucuroasă că ești de acord.
- Oricum te-ai fi măritat cu el. - Așa e.
Sarah a fost în sfârșit binecuvântată cu liniștea și satisfacția meritate.
Soțul ei a fost un om bun.
În el a găsit tăria de caracter și dragostea pentru a fi fericită în sfârșit
și în anii care vor urma.
- Avem perdele noi. - Ești de acord?
S-ar crede că te-ai născut să fii soție de soldat.
Spune bucătarului că suntem gata pentru masă.
Charles!
George! Masa!
George Napier a fost cantonat în Irlanda,
unde el și Sarah au întemeiat o familie.
Cu cât treceau anii,
fiii lor creșteau puternici și sănătoși.
Noi am devenit mult mai bătrâni.
Luați loc, vă rog.
Suntem invitați la Castledown, dragul meu.
Sunt invitați Emily și domnul Ogilvie.
Se pare că Emily are o surpriză pentru noi.
M-am întors din Franța
gândind rău despre marile schimbări care în curând ne vor devora.
Fiul meu favorit, Edward, se întorsese și el din America.
- A trăit cu indienii. - Indienii?
- Pescuia cu ei, vâna cu ei. - Cu sălbatici?
Spune că ei n-au niciuna din nevoile noastre ridicole.
Perspectiva lui este că ei au toată fericirea vieții.
Perspectivă cu care presupun că sunteți de acord, dle Ogilvie.
Întotdeauna am spus că Edward ar fi mai fericit dacă ar fi și el sălbatic.
Edward!
Mătușă Sarah.
Căpitane Napier.
Lord Edward.
A părăsit armata, căpitane Napier.
- Adevărat? De ce? - Nu pentru vreun motiv laș, sunt sigur.
Aveți dreptate, domnule Conolly. Conștiința m-a făcut să plec.
Inima lui... i-a dominat întotdeauna mintea.
Americanii au dreptul la independența lor.
Fiind conștient de asta, nu mai pot lupta împotriva lor.
- Dar ți-a plăcut viața de soldat? - Mi-a plăcut.
Mama ta ne spune că ai trăit cu indienii.
Cu irochezii, da.
N-a fost periculos să trăiești printre sălbatici, Edward?
Sunt cei mai delicați și mai nobili oameni, mătușă Louisa.
A fost mult mai periculos să fiu soldat.
Dar nu te-ai temut niciodată de pericol, Edward?
Dacă cauza este dreaptă, domnule tată, îi urez bunvenit.
Nimic valoros nu se câștigă fără un preț.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
SFÂRȘITUL PĂRȚII A CINCEA