Ово је асгардски брод с избеглицама, Стејтсмен.
Нападнути смо. Понављам, нападнути смо.
Мотори нам не раде. Одржавање живота отказује.
Тражимо помоћ било којег брода у домету.
Налазимо се...
Посаду нам чине асгардске породице. Имамо врло мало војника.
Ово није војни брод. Понављам, ово није војни брод.
Чујте ме и радујте се.
Имали сте привилегију да вас спаси Велики Титан.
Можда мислите да је ово патња.
Не.
То је спасење.
Вага свемира нагиње се ка равнотежи због ваше жртве.
Насмешите се.
Јер сте чак и у смрти постали Таносова деца.
Знам како је изгубити.
Бити очајно уверен да си у праву.
А свеједно подбацити.
Застрашујуће је.
Ноге ти клецају.
Питам те, у коју сврху?
Стрепи од ње... Избегавај је...
Судбина свеједно стигне.
И сад је овде.
Или да кажем...
Ја сам.
Превише причаш.
Тесеракт.
Или глава твога брата.
Претпостављам да ти је нешто драже.
Да, наравно.
Слободно убиј.
Добро, стани!
Немамо Тесеракт. Уништен је на Асгарду.
Стварно си најгори, брате.
Уверевам те, брате, опет ћемо бити обасјани сунцем
Оптимизам ти је неутемељен, Асгарђане.
Као прво, ја нисам с Асгарда.
Као друго...
Ми имамо Халка.
Пусти га да се забави.
Свеоци.
Нека мрачна чаролија потече кроз мене по последњи пут.
То је била грешка.
Не!
Умрећеш због тога.
Моја скромна личност клања се пред вашом величином.
Ниједно друго биће није имало ту моћ... Не, ту племенитост...
Руковати не једним, већ с два камена бесконачности.
Свемир вам лежи надохват руке.
Још су два камена на Земљи.
Нађите их, децо моја, и донесите ми их на Титан.
Оче, нећемо те изневерити. - Ако вас могу омести...
Ако идете на Земљу, требаће вам водич.
Имам помало искуства у том подручју. - Ако се неуспех сматра искуством.
Сматрам искуство искуством.
Свемоћни Таносе, ја, Локи...
Принц Асгарда...
Одинсин...
Законити краљ Јотенхајма. Бог неподопштина.
Овде се заветујем на...
Моју неумирућу верност.
Неумирућу?
Требало би да пажљивије бираш речи.
Никад нећеш бити...
Бог.
Овај пут неће бити ускрснућа.
Не, Локи.
Озбиљно, немаш ни пребијене?
Приврженост материјалном је отуђеност од духовног.
Рећи ћу екипи у пекари. Можда ти сложе метафизички сендвич.
Чекај, мислим да имам двеста... - Долара?
Рупија. - Што износи...
Долар и по. - Шта желиш?
Не бих се бунио на туњевину са сиром.
Танос долази. Он долази.
Ко?
Осветници Рат Бесконачности
Успори, објаснићу то. - Баш трабуњаш, погубила сам се.
Знаш оно кад сањаш да мораш да пишаш? - Да.
И мислиш "Боже, нема тоалета, шта ћу, гледају ме, упишаћу се у гаће".
Да, и онда се пробудиш и схватиш да збиља мораш да пишаш. - Да.
Сви то сањају. - То и желим да кажем.
У том стилу, синоћ сам сањао да смо добили дете.
Изгледало је стварно. Назвали смо га по твојем ексцентричном стрицу, како се звао. Морган.
Па си се пробудио... - Нормално. - И мислио да... - Очекујемо.
Да? - Не. - Сан је игледао стварно. - Да си хтео дете, не би ово урадио.
Драго ми је да то спомињеш. То је ништа, само кућиште за нано честице.
Не иде ти у прилог. - Одвојиво је, није... - Не треба ти то.
Знам. Ишао сам на операцију. Само покушавам да нас заштитим.
То је све. У случају да имам чудовиште у орману уместо... - Кошуља.
Тако добро ме познајеш. Довршаваш ми све реченице.
Требало би да држиш кошуље у орману. - Да.
Знаш шта ћемо, нема више изненађења. Имаћемо лепу вечеру.
Показаћеш свој Хари Вин прстен. И нећемо имати више никаквих изненађења.
Требало би да ти обећам. - Да. - И хоћу.
Хвала ти. - Тони Старк, ја сам др Стивен Стрејнџ.
Морате поћи са мном.
Честитам на венчању, успут. - Опрости, да ли делиш улазнице за нешто?
Требаће нам ваша помоћ.
Није претеривање рећи да је судбина свемира на коцки. - А ко сте "ви"?
Здраво, Тони. - Брусе... - Пепер. - Здраво.
Јеси ли добро?
Пред почетак свемира није било ничега.
А затим бум.
Велики Прасак је усковитлао шест елементалних кристала новоствореним свемиром.
Сваки од ових камења бесконачности је контролисало аспект постојања.
Простор, стварност...
Моћ, душа...
Свест...
И време.
Реци ми опет како се зове? - Танос.
Он је куга, Тони. Продире на планете, узима шта жели, убија половину становништва.
Он је послао Локија.
Напад на Њујорк, он је иза њега.
То је то.
Колико времена имамо? - Ко зна.
Већ поседује камење моћи и простора. То га чини најмоћнијим бићем свемира.
Ако се домогне свих шест...
Моћи ће да уништи живот у досад недосањаним размерама.
Јеси ли озбиљно рекао "досад недосањаним"?
Ослањаш ли се озбиљно на Космички Котао?
Прећићу преко тога.
Ако Таносу треба свих шест, зашто не бисмо овај бацили у смеће? - Неће ићи.
Заклели смо се да ћемо бранити камен времена животом.
Ја сам се одрекао млечних производа, док Бен & Џери'с није назвао сладолед по мени.
Старков луди лешник. - Није лош. - Помало кредаст.
Халкова хрпа љуте карамеле нам је омиљена. - То постоји?
Поента је да се ствари мењају. - Наша заклетва се не може променити.
Камен нам је можда најбоља шанса против Таноса.
С друге стране је и најбоља шанса против нас.
Ако не одрадимо свој посао. - Шта ти је посао, осим мотања балона у животиње?
Заштита твоје стварности, сероњо. - У реду, људи.
Можемо ли пустити ову расправу засад. Чињеница је да имамо камен. Знамо где је.
Визија је тамо негде с каменом свести. И морамо га наћи, одмах.
Да, у томе је ствар. - Како то мислиш? - Визија је угасио одашиљач пре две недеље.
Није умрежен. - Шта?
Тони, изгубио си још једног супербота? - Нисам. Он је више од тог, еволуира.
Ко би онда могао да га нађе?
Вероватно Стив Роџерс. - Сјајно.
Можда. Али...
Назови га. - Није тако једноставно.
Нисмо стигли да се испричамо, зар не? - Не.
Осветници су се распали. Готови смо. - Распали?
Попут бенда? Попут Битлса? - Кеп и ја смо се гадно посвађали.
Не причамо међусобно.
Тони, слушај ме.
Тора више нема.
Танос долази. Није битно с ким причаш или не.
Преклопни мобилни...
Реци, Док, не помераш ли можда косу?
Не тренутно.
Јесте ли добро?
Помозите им. Вонг, Док. - Ево нас.
Фрајдеј, у шта гледам? - Нисам сигурна, радим на томе.
Можда да спремиш временски камен у задњи џеп, Док.
Можда ћу га употребити.
Нед, треба да извршиш диверзију? - Срање.
Сви ћемо умрети! Тамо је свемирски брод!
Шта је с вама, клинци? Никад нисте видели свемирски брод?
Фрајдеј, евакуиши све јужно од 43. улице. Обавести хитне службе. - Хоћу.
Чујте ме и радујте се.
Спрема вам се смрт од руку Таносове деце.
Будите захвални што ће ваши безначајни животи допринети равнотежи...
Жао ми је, Земља је данас затворена.
Боље се спакујте и бежите. - Чувару камена...
Говори ли ова брбљива животиња у твоје име? - Никако, говорим сам за себе.
Недопуштено сте у овом граду и на овој планети.
У преводу, губи се, Љигњославе.
Замара ме. Донеси ми камен.
Бенеру, хоћеш да покушаш? - Не баш, али јесу ли икад ствари по мојем? - Тако треба.
Стисни. - Прошло је доста времена. Добро је имати те, пријатељу.
Молим те, морам се концентрисати на трен.
Ајде!
Где ти је тип?
Не знам, изгледа да смо у свађи. - Нема времена за то. Ено ти свађе, ајде.
Матори, срамотиш ме пред чаробњацима.
Опрости, не могу или он неће... - У реду је, одмакни се. Припази на њега. Хвала.
Пазим га.
Одакле се то створило? - Нано технологија. Да ли ти се свиђа? Нешто што...
Г. Бенер, ако нам се ваш зелени пријатељ неће придружити...
Морамо однети тај камен одавде. - Остаје са мном. - Управо тако. Здраво.
Тони, јеси ли добро? Како нам иде? Добро, лоше?
Јако добро. Планираш ли да нам помогнеш? - Покушавам, одбија да изађе.
Маљ.
Дај, Халк. Шта ми то радиш?
Ајде!
Не!
Како мислиш, не?
Хеј, човече. Шта има г. Старк? - Мали, одакле си дошао?
Екскурзија у МСУ.
Шта мучи овог типа? - Из свемира је. Дошао је да украде огрлицу чаробњаку.
Моћи су ти шармантне. Сигурно те деца обожавају.
Једноставна чаролија, али прилично несаломива. - Онда ћу ти га узети са леша.
Открићеш да је уклањање мртвакове чаролије...
Незгодно. - Само ћеш пожелети да си мртав.
Не!
Мали, оно је чаробњак. Решавај. - Решавам.
Није кул.
Имам те.
Чекај.
Г. Старк, подижу ме са зраком.
Држи се, мали.
Вонг, позван си на моје венчање.
Дај ми мало гаса, Фрајдеј.
Откључај 17А.
Пите, мораш да се пустиш. Ухватићу те. - Али рекли сте да спасим чаробњака.
Не могу да дишем.
Превисоко смо. Понестаје ти ваздуха.
То има смисла.
Г. Старк, ово мирише као нови ауто.
Срећан пут, мали. Фрајдеј, шаљи га кући. - Да.
Ма дај!
Шефе, имате позив од гђице Потс. - Тони? Боже, јеси ли добро? Шта се дешава?
Добро сам. Мислим да ћемо морати да померимо резервацију за вечерас. - Зашто?
Јер ћу вероватно бити задржан неко време.
Реци ми да ниси на оном броду. - Да. - Боже, не. Молим те, реци ми да ниси.
Душо, жао ми је. Не знам шта да кажем. - Враћај се, Тони. Кунем се Богом. Враћај се одмах.
Враћај се! - Шефе, губимо је.
Ја ћу...
Боже.
Требало је да останем у аутобусу.
Где ћеш? - Камен времена је отет.
Храм је небрањен. Шта ћеш ти?
Обавићу позив.
Свемир
Певај, Драксе!
Зашто ово радимо? - То је позив у помоћ, Рокете. Неко можда умире.
То ми је јасно, али зашто то радимо? - Јер смо љубазни.
Можда ће нам, ко год био, дати мало чедар сира за труд. - Што није поента.
Што није поента. Мислим, ако нас закине... - Узећемо му брод. - Управо тако.
Бинго! - Тако је!
Скоро смо тамо.
У реду, Чувари, не заборавите, можда буде опасно, зато изгледајмо опако.
Груте, склони то. Одмах. Нећу да ти понављам.
Груте? - Ја сам Грут.
Вулгаран си.
Имаш жирева по себи, клинац. - Откако си постао младица тотални си сероња.
Настави тако и разбићу ти то у комадиће.
Шта се десило?
Боже.
Изгледа да нећемо бити плаћени.
Брисачи! Склањај га!
Како је овај тип још жив, дођавола?
Он није тип. Ти си тип.
Ово... Ово је мушкарац.
Згодан, мишићави мушкарац.
Ја сам мишићав. - Кога завараваш? Један сендвич те дели од дебљине.
Баш. - Истина је. Удебљао си се. - Шта?
Гамора, да ли мислиш...
Узнемирен је. Љутит.
Осећа ужасан губитак и кривицу.
Као да је гусар добио дете с анђелом.
Позив за буђење. Набавићу мулти справу.
Посветићу се. Набавићу тегове. - Знаш да тегови нису храна?
Као да су му мишићи од Катади металних влакана. - Престани да му масираш мишиће.
Пробуди га.
Буди се.
Ко сте дођавола ви?
Откако познајем Таноса, имао је само један циљ.
Вратити свемир у равнотежу тако да убије пола његовог живота.
Некада је убијао планету по планету. Масакр по масакр. - Укључујући и моју.
Ако се домогне свих шест каменова, могао би то учинити пуцнувши прстима. Овако.
Изгледа да доста знаш о њему.
Гамора... је његова ћерка.
Твој отац ми је убио брата. - Ау, човече.
Очух. Мрзи га колико и ти.
Породице знају да буду напорне. Пре него што ми је отац умро, рекао је да имам полусестру.
Коју је затворио у Хелу.
Онда се вратила кући и убола ме у око па сам морао да је убијем.
Такав је живот.
Све иде укруг.
Осећам твој бол. - Ја такође осећам твој бол.
Јер, мислим, не такмичимо се, али...
Ја сам кроз доста тога прошао. Отац ми је убио мајку, па сам ја морао убити оца.
Што је било тешко. Вероватно чак и теже него убити сестру.
Уз то сам се извукао с оба ока.
Треба ми маљ, а не кашика.
Како се ово отвара? Постоји ли четвороцифрена шифра?
Можда нечији рођендан... - Шта то радиш?
Узимам вам капсулу.
Нећеш.
Нећете нам узети капсулу овог дана, господине.
Квиле, да ли покушаваш да ти глас буде дубљи?
Не. - Да. Имитираш божанског човека.
Чудно је. - Не имитирам. - Опет је то урадио. - Ово је мој глас.
Да ли ми се ругаш? - Да ли се ти мени ругаш? - Прекини с тим.
Покушава да ме имитира. - Доста! - Он је почео.
Морамо зауставити Таноса. Што значи да морамо открити где је кренуо?
Ноувер (Нигде). - Сигурно иде негде.
Не, не. Кноувер? То је место. Били смо тамо, срање је.
Извини, то је наша храна. - Више није.
Торе, зашто би ишао у Кноувер?
Јер је годинама камен стварности тамо сигурно ускладиштен код човека званог Колекционар.
Ако је код Колекционара, није на сигурном. Само би му идиот дао камен. - Или геније.
Како знаш да није кренуо према неком другом камену?
Постоји шест камена.
Танос већ има камен моћи јер га је прошле недеље украо кад је десетковао Ксандар.
Мени је украо камен простора. Кад ми је уништио брод и побио пола народа.
Камење времена и свести је сигурно на Земљи с Осветницима. - Осветници?
Земљини најмоћнији јунаци. - Попут Кевина Бејкона?
Можда је члан тима. Не знам, нисам дуго био тамо.
Што се камена душе тиче, никад није виђен. Нико ни не зна где је.
Због тога га се Танос не може домоћи.
Зато иде у Кноувер где ће прибавити камен стварности.
Нема на чему. - Онда одмах морамо у Кноувер. - Погрешно.
Морамо поћи у Нидавелир. - То је измишљена реч. - Све речи су измишљене.
Нидавелир је стваран? Озбиљно? То место је легендарно.
Израдили су најмоћнија, најужаснија оружја што су икад мучила свемир.
Врло радо бих ишао тамо. - Зец је у праву и очито најпаметнији међу вама.
Зец? - Само ми патуљак Еитри може направити оружје које ми треба.
Претпостављам да сте ви капетан? - Баш си промућуран.
Изгледаш као племенити вођа. Да ли би ми се придружио у походу?
Само да питам капетана. Чекај, то сам ја. Да, идем. - Сјајно.
Осим што сам ја капетан. - Тишина. - То је мој ранац. - Седи.
Ово је мој брод. И не идем у...
О каквом оружју овде причамо? - Оном што може убити Таноса.
Зар не мислиш да бисмо сви то требали да имамо. - Не.
Просто немате снаге да њима баратате. Тела би вам се распала док губите разум.
Је ли чудно да ми је то сад још примамљивије. - Помало.
Ако не одемо у Кноувер и Танос уграби још један камен биће премоћан да се заустави.
Већ је. - Имам решење.
Имамо два брода и велики асортиман кретена.
Ја и Грут ћемо поћи с анђеоским гуссаром.
А кретени ће у Кноувер да покушају зауставити Таноса.
Кул? Кул. - Баш кул. - За записник...
Знам да идеш с њим само зато јер Танос није тамо.
Знаш, стварно се не би требало да се тако обраћаш капетану.
Ајде, Груте. Склони ту игрицу, иструнуће ти мозак.
Поздрављам вас и нека вам је срећан пут, кретени. Ћао.
Вис? Мучи ли те камен опет?
Као да ми се обраћа. - Шта каже?
Не знам. Нешто.
Реци ми шта осећаш.
Осећам само тебе.
Шкотска У десет ујутру иде линија за Глазгов.
Провешћемо више времена заједно пре твог повратка. - Шта ако пропустим тај воз?
Имаш воз у 11. - Шта ако пропустим све возове?
Шта ако се овај пут не вратим? - Дао си реч Старку. - Радије бих је дао теби.
Постоје људи који и мене очекују. Обоје смо дали обећања.
Не и једно другом. Ванда...
Две године смо крали овакве тренутке, проверавајући може ли ово да функционише.
Не знам...
Знаш шта, говорићу за себе, мислим да...
Функционише. - Функционише.
Остани.
Остани са мном.
Или немој. Ако сам прекорачио...
Њујорк нападнут.
Шта су они? - Оно о чему ме је камен упозоравао.
Тони Старк нестао.
Морам да идем. - Не, Визијо.
Ако је оно истина, можда то није најбоља идеја.
Ванда, ја...
Оштрица... Спречила ми је фазни помак.
Је ли то уопште могуће? - Не би смело да буде.
Системи ми отказују.
Почињем да мислим да смо требали да останемо у кревету.
Вис!
Предај камен и она ће остати жива.
Руке к себи.
Дођи. Морамо се дићи. Ајде.
Морамо да идемо.
Молим те, иди. - Тражио си да останем.
Остаћу.
Устај. - Не могу.
Не желимо да вас убијемо. Али хоћемо.
Нећете имати другу прилику.
Можеш ли да стојиш?
Хвала ти, Капетане.
Одведимо те на авион.
Мислила сам да смо се договорили.
Остани близу, јављај се. Не ризикуј. - Жао ми је.
Само нам је било потребно време.
Где ћеш, Кеп?
Кући.
Бићемо сигурне.
Зехобереијанци... - Мајко! Где ми је мама?
Изаберите страну или умрите.
Једна страна је за откривење, друга за ретку част.
Шта није у реду, малена? - Моја мајка.
Где ми је мајка?
Како се зовеш? - Гамора.
Врло си борбена, Гамора.
Дођи. Дај да ти помогнем.
Гледај.
Леп је, зар не.
Савршено уравнотежен. Као што би све требало да буде.
Превише на једној страни... Или другој...
Изволи.
Покушај ти.
Сад идите у миру. У сусрет створитељу.
Концентриши се.
Ето ти. Успела си.
Гамора.
Знаш ли да ли су ове гранате оне што разнесу муда или плинске?
Јер сам мислио да их обесим пар на ремен, али не желим ако...
Морам да те замолим за услугу.
Да, свакако.
Како год окренеш, пут којим смо кренули води к Таносу.
Што је повод гранатама.
Извини, каква услуга ти треба?
Ако ствари пођу лоше...
Ако ме Танос зароби...
Желим да ми обећаш...
Да ћеш ме убити.
Шта?
Знам нешто што он не зна.
Ако то открије, цео свемир ће бити угрожен.
Шта то знаш? - Ако ти кажем, и ти ћеш знати.
Ако је толико битно, зар не би и требао?
Само ако желиш да умреш. - Зашто неко увек мора да умрети у овом сценарију?
Само...
Веруј ми. И евентуално убиј.
Мислим, хтео бих, заиста, али...
Закуни се.
Закуни се својом мајком.
У реду.
Човече, колико дуго стојиш тамо?
Један сат. - Један сат?
Јеси ли озбиљан?
Толико сам усавршио способност невероватно мирног стајања...
... да постанем невидљив оку.
Гледајте.
Једеш зарг орах.
Али су ми покрети...
... толико спори...
... да су неприметни.
Сигуран сам да сам невидљив. - Здраво, Драксе.
Дођавола.
Кноувер
Место изгледа напуштено. - Видим кретање у трећем квадранту.
Да, видим исто.
Слетимо овде.
Сви у галаксији знају да би продао властитог брата ради неке тричарије за јадну колекцију.
Знам да имаш камен збиље, Тиван.
Ако га предаш, поштедећеш себе приличне патње.
Рекао сам ти...
Продао сам га.
Зашто бих лагао? - Сматрам да ти дође лако попут дисања.
Попут самоубиства? - Значи да ти је јасно.
Чак ни ти не би предао нешто тако драгоцено.
Нисам знао шта је. - Већа си будала него што сам мислио.
То је он. - Последња прилика, шарлатану. - Тихо.
Где је камен?
Данас...
...ће платити за смрт моје жене и ћерке.
Драксе, чекај.
Не још!
Имамо шансу. Слушај, још нема камен.
Ако га ми нађемо, можемо га зауставити. Морамо прво да нађемо камен.
Не.
За Ховат. За Камарију.
Спавај.
У реду. Гамора, Мантис... Ви идите десно.
Ја... Друго десно.
Зашто?
Зашто ти? Ћерко.
То је било брзо.
Величанствено. Величанствено.
Осећам ли тугу у теби, ћерко?
У срцу сам знао да ти је још стало.
Иако никад ниси сасвим сигуран.
Стварност је често разочаравајућа.
Уствари, била је.
Сад...
Стварност може бити каква год да је желим.
Знао си да ћу доћи. - Рачунао сам на то.
Морамо нешто расправити, малена.
Таносе!
Пусти је, патлиџану.
Питере...
Рекао сам ти да идеш десно. - Сад.
Озбиљно... - Пусти је!
Њен дечко.
Радије се сматрам убицом Титана дугорочно доступан за карање.
Пусти је. - Питере...
Разнећу ти та муда с браде.
Не њега.
Обећао си.
Ћерко, очекујеш превише од њега.
Затражила је, зар не?
Уради то.
Уради то!
Сад.
Рекао сам ти да идеш десно.
Волим те више од свега.
И ја волим тебе.
Свиђа ми се.
И даље нема трага Визији? - Сателити су га изгубили негде код Единбурга.
На украденом Квинџету с четири најтраженија криминалца.
Свесни сте да су криминалци само јер сте их ви тако назвали?
Боже, Роудсе. Талент за пресеравање ти је раван мојем.
Да нема оног Споразума, Визија би био овде.
Сећам се вашег потписа на тим документима, пуковниче.
Тако је.
И сигуран сам да сам то платио. - Премишљаш се?
Не више.
Г. Секретаре.
Имате петљу. Признајем.
Сад би вам добро дошла.
Свет је захватио пламен.
И ти мислиш да је све опроштено.
Не тражим опроштај. И одавно ми не треба дозвола.
Земља је управо изгубила свог најбољег заштитника.
Па смо дошли да се боримо.
Ако желите да нам станете на пут...
Борићемо се и против вас.
Ухапси их.
Бацам се на то.
То је за војни суд.
Сјајно је видети те, Кеп. - Такође, Роуди.
Па... Изгледате заиста усрано.
Мора да сте имали пар напорних година. - Хотели нису баш били с пет звездица.
Мислим да изгледате сјајно.
Да, вратио сам се.
Здраво, Брусе.
Нет.
Ово је непријатно.
Морамо претпоставити да ће се вратити. - И очигледно нас могу наћи.
Сви су нам потребни. Где је Клинт?
После ствари са Споразумом он и Скот су се нагодили.
Породице су им испаштале. У кућном су притвору. - ко је Скот? - Ант мен.
Постоје и Ант мен и Спајдермен?
Видите, Танос има највећу војску у свемиру.
И неће стати док се не дочепа...
Визијиног камена. - Онда га морамо заштитити. - Не, морамо га уништити.
Пуно сам размишљао о овој појави у мојој глави. Њеној природи.
Али исто и о њеном саставу.
Кад би се изложила довољно јаком извору енергије...
Можда нечему са сличним потписом.
Њен молекуларни интегритет би се могао урушити.
Да, и ти заједно с њим.
Нећемо расправљати о овоме.
Уништење камена је једини сигурни начин да га се Танос не домогне.
То је превелика цена.
Само ти имаш моћ да је платиш.
Танос угрожава пола свемира. Један живот не може да значи више од победе.
Али би требао.
Не тргујемо животима. - Пре 70 година сте ризиковали живот да спасите милионе људи.
Реците ми по чему је ово другачије.
Јер ти можда имаш избора.
Твој ум се састоји од комплексне конструкције слојева. Џарвис, Алтрон...
Тони, ја, камен. Све помешано заједно. Све учи једно од другог.
Говориш да Визија није само камен? - Говорим да ако извадимо камен...
...доста од Визије ће преостати. Можда најбољи делови.
Можемо ли то да урадимо?
Не ја и не овде.
Боље брзо нађите особу и место. Рос вам неће једноставно вратити стари простор.
Знам место.
Ваканда
Краљевска стража и Дора Милаж су у приправности. - А Граничари?
Они који су преостали. - Јави и Џабаријима.
М'Баку воли добру борбу.
Шта са овим?
Овај се можда уморио од рата, али Бели Вук се довољно одмарао.
Где је битка?
На путу до нас.
Откако служим Таносу...
Никад га нисам изневерио.
Кад бих стигао на Титан...
...с каменом који је још причвршћен за твоју помалу иритантну личност...
...била би пресуда.
Дај ми...
Камен.
Стварно си одан комад робе.
Кад смо код оданости...
Воала. Знам шта ћете рећи. - Не би смео да будем овде. - Намеравао сам да одем...
Не желим да чујем. - Али било је високо.. - И сад то морам да чујем... - И закачио се за брод...
Ово одело је невероватно интуитивно. Ако ишта, овде сам вашом кривицом.
Шта си рекао? - Повлачим то. И сад сам у свемиру. - Где нисам хтео да будеш.
Ово није Кони Ајленд, некаква екскурзија, већ пут у једном правцу. Чујеш ли?
Не претварај се да си размислио о овоме. - Али јесам. - Није могуће да јеси.
Не можеш да будеш пријатељски Спајдермен из комшилука ако комшилука нема.
Добро, то није имало смисла, али знате шта желим да кажем.
Дођи, имамо ситуацију.
Тамо доле ти је проблем. Какав ти је план? Крени.
У реду.
Јесте ли гледали онај јако стари филм Осми путник 2?
Болно, зар не?
Првобитна намена им је микрооперација.
И било која од њих...
Могла бих ти убити пријатеља у трену.
Морам да кажем да ми није стварно пријатељ.
Спашавам га из професионалне љубазности.
Нећеш ништа спасити. Моћи су ти занемарљиве у поређењу с мојим.
Да, али клинац је видео више филмова.
То! Чекај, шта су ове?
Нисмо се службено упознали.
Кул.
Морамо окренути брод. - Сад му је до бежања. Сјајан план.
Желим да заштитим камен. - А ја желим да ми захвалиш. Изволи, слушам те.
За то што си ме замало избацио у свемир?
Ко ти је управо спасио магично дупе? Ја. - Не знам како ти глава стане у кацигу.
Признај. Требао си се измигољити кад сам ти то рекао. Одбио си да будеш на клупи.
За разлику од свих других, ја не радим за тебе. - И због тога смо у летећој крофни...
Милијарде миља од Земље, без појачања.
Ја сам појачање. - Ти си слепи путник.
Одрасли причају. - Извини, збуњује ме ваш однос. Шта је он, твој штићеник? - Не.
Ја сам Питер, успут. - Др Стрејнџ. - Користимо измишљена имена?
Ја сам Спајдермен, онда.
Брод сам себи подешава курс. Мислим да је на аутопилоту. - Можемо ли управљати њиме?
Одвести се кући?
Старк? - Да? - Можеш ли да нас одведеш кући? - Чуо сам те.
Нисам сигуран да би требали.
Ни под каквим околностима не смемо да донесемо камен времена Таносу.
Мислим да не схваташ шта је овде на коцки?
Ти си тај који не схвата да ми је Танос у глави шест година.
Откако је послао војску на Њујорк. Сад се вратио.
И не знам шта да радим.
Зато нисам сигуран да ли га желим на нашем терену или његовом.
Али видео си за шта су способни.
Барем нас на својем терену не очекује. Зато кажем да доведемо борбу њему.
Докторе.
Слажете ли се?
У реду, Старк. Идемо ка њему.
Али мораш да схватиш...
Ако морам да спасим тебе и клинца или камен времена...
Нећу оклевати да оставим било кога од вас да умре.
Не могу. Јер свемир зависи од тога.
Разумем.
Добро. Морално усмерење. Чисти смо.
У реду, клинац.
Сад си Осветник.
Помислио сам да си гладна.
Увек сам мрзела ту столицу.
То су ми и рекли.
Свеједно сам се надао да ћеш седети у њој једног дана.
Мрзела сам ову собу. Овај брод.
Мрзела сам свој живот.
И то си ми говорила.
Сваког дана.
Готово двадесет година.
Била сам дете кад си ме отео.
Спасао сам те.
Не.
Не. Били смо срећни на мојој рођеној планети.
Одлазили у кревет гладни. Отимали се за остатке.
Планета ти је била на рубу колапса. Ја сам то спречио.
Знаш ли шта се догодило од тада?
Новорођена деца нису искусила ништа осим пуног стомака и чистог неба. То је рај.
Јер си убио половину планета. - Ниска цена за спасење.
Ти си суманут. - Малена, то је једноставна рачуница.
Свемир је коначан. Његови ресурси коначни.
Ако се живот не обузда, престаће да постоји.
Треба му корекција. - Ти не знаш то!
Ја сам једини који то зна.
Барем сам једини који је вољан да нешто предузме.
Неко време си ти...
Имала ту исту вољу.
Док си се борила уз мене.
Ћери.
Нисам твоја ћерка.
Све што мрзим код себе ти си ме научио.
Онда сам те тиме учинио најјачом женом у галаксији.
Зато сам ти поверио да нађеш камен душе.
Жао ми је што сам те разочарала.
Јесам разочаран.
Не зато што га ниси нашла.
Већ зато што јеси.
И лагала о томе.
Небула.
Не чини ово. - Пре неког времена сестра ти се ушуњала на брод да ме убије.
Молим те, не ради ово. - Замало је и успела.
Па сам је довео овде.
Да попричамо.
Престани.
Кунем ти се животом да никад нисам нашла камен душе.
Приступам датотекама памћења. - Знаш шта намерава да учини.
Коначно је спреман. И иде по камење. Све. - Неће их наћи све.
Хоће. - Не може, Небула.
Јер сам пронашла карту до камена душе. И спалила је.
Спалила сам је.
Јака си.
Ја.
Великодушна.
Ја.
Али те никад нисам научио да лажеш. Зато си тако лоша у томе.
Где је камен душе?
Вормир!
Камен је на Вормиру.
Покажи ми.
Ја сам Грут. - Пишки у чашу. Не гледамо. Шта има да се види?
Сви су видели гранчицу.
Ја сам Грут! - Проспи шта је у чаши и опет пишки.
Ти говориш Грутски? - Да. Био је изборни предмет на Асгарду.
Ја сам Грут? - Знаћеш кад будемо близу.
Нидавелирова железара користи пламену моћ неутронске звезде.
То је родно место мог чекића.
То је стварно сјајно.
Добро. Време је да се буде капетан.
Значи, мртав ти буразер.
Да, то може да нервира.
Већ је и пре умирао.
Иако овај пут мислим да би могло бити стварно.
И рекао си да су ти сестра и тата... - Обоје мртви.
Али још имаш маму?
Убио ју је мрачни патуљак. - Најбољи друг? - Прободен кроз срце.
Јеси ли сигурно спреман за овај одређени убилачки задатак?
Апсолутно. Бес, освета, љутња, губитак, жаљење, све је то одлична мотивација.
Збиља избистре ум. Тако да сам спреман.
Да, али причамо о Таносу, нема никог жилавијег.
Није се још борио са мном. - Јесте. - Није се борио двапут.
Набавићу нови чекић, не заборави.
Боље да буде опак чекић.
Знаш ли да сам стар 1500 година?
Убио сам двоструко толико непријатеља.
И сваки би радије убио мене, али ниједан није успео.
Жив сам само јер судбина тако хоће.
Танос је само последњи у дугом низу копилади.
И биће последњи који ће осетити моју освету, таква је воља судбине.
Шта ако се вараш?
Ако се варам...
Шта још могу да изгубим?
Ја бих лично могао да изгубим доста тога.
Добро.
Па...
Ако судбина жели да убијеш тог сероњу требаће ти више од једног ока.
Шта је то? - На шта ти личи? - Неки кретен је изгубио опкладу против мене на Контраксији.
Дао ти је око? - Не. Дао ми је сто кредита.
Касније сам му се ушуњао у собу и украо му око.
Хвала ти, драги зеко.
Ја бих га прво опрао.
С Контраксије сам га могао да га прокријумчарим само у...
Хеј, стигли смо.
Мислим да ова ствар не ради. Све је мрачно.
Није због ока.
Нешто не ваља.
Звезда се угасила.
И прстенови су замрзнути.
Нидавелир
Надам се да су ти патуљци бољи ковачи него чистачи.
Можда су схватили да живе на хрпи смећа усред свемира...
Железара се није угасила вековима.
Рекао си да је Танос имао рукавицу. - Да. Зашто? - Је ли онако изгледала?
Ја сам Грут.
Враћајте се у капсулу.
Еитри, чекај! Стани!
Торе?
Шта се овде десило? - Требало је да нас штитите.
Асгард је требао да нас штити!
Асгард је уништен.
Еитри, та рукавица. Шта си урадио?
Триста патуљака је живело од овог прстена.
Мислио сам да ће бити сигурни ако урадим шта тражи.
Исковао сам шта је хтео.
Уређај који може да обузда моћ камења.
Затим је свеједно убио све.
Све осим мене.
Твој живот припада теби, рекао је.
Али твоје руке су само моје.
Еитри, ствар није у твојим рукама.
Свако оружје које си осмислио, секира, маљ, мач, све је у твојој глави.
Знам да ти изгледа да нема наде. Веруј ми, знам.
Али заједно, ти и ја, можемо да убијемо Таноса.
Мантис, пажљиво ме слушај. Нађите се са мном на Титану.
Шта се дешава? - Мислим да смо стигли.
Мислим да ова машина нема аутоматски паркинг.
Увуци руку у кормило. Затвори ово.
Разумеш? Ово је рађено за једног великог типа, па морамо да се ускладимо. - Спреман.
Боже! Скрећи!
Титан
Да ли сте добро?
То је било близу.
Дужан сам ти.
Ако ми ванземаљци положе јајашца у груди и поједем једног од вас, жао ми је.
Не желим више да чујем ни једну поп културну референцу остатак пута. Јасно?
Покушавам да кажем да нешто стиже.
Таносе!
Молим те, немој положити јајашца у мене.
Остани доле, кловну.
Умри, прекривачу смрти!
Останите сви где јесте. Искулирајте.
Питаћу те само једном.
Где је Гамора? - Имам боље питање. Ко је Гамора?
Имам и ја боље. Зашто је Гамора?
Реци ми где је девојка или ћу испржити ову малу наказу, кунем се.
Ајде! Упуцај мог типа и ја ћу овога! Ајмо!
Уради то, Квиле!
Могу то да поднесем. - Не, не можеш! - У праву је.
Нећете да ми кажете где је? Добро, убићу вас сво троје и батинама ћу то извући из Таноса.
Почевши од тебе. - Чекај, Та... Добро, да те питам.
Којем господару служиш?
Којем господару? Шта бих требао да кажем? Исусу?
Ти си са Земље. - Нисам са Земље. Из Мизурија сам. - То је на Земљи, сероњо.
Зашто гњавиш нас? - Значи, ти ниси са Таносом?
Са Таносом? Не.
Овде сам да га убијем. Отео ми је дево... Ко сте ви?
Ми смо Осветници, човече. - Ви сте они о којима нам је Тор причао.
Знате Тора? - Да.
Висок тип. Не нарочито згодан. Требало га је спашавати.
Где је сад?
Је ли ово план? Гађаћемо га циглом? - То је калуп.
Краљевско оружје. Намењено да буде најјаче у Асгарду.
У теорији би чак могло да призове Бифрост.
Има ли име?
Стормбрејкер.
Мало претерано.
Како ћемо га исковати?
Мораћете поново да покренуте пећ.
Пробудити срце умируће звезде.
Зеко, пали капсулу.
Шта се дођавола десило овој планети? Оса јој се померила за осам степени.
Гравитација је подивљала.
Имамо једну предност. Он ће доћи к нама.
То ћемо искористити. У реду, имам план.
Барем зачетак једнога. Једноставан је. Привучемо га, стиснемо, узмемо шта требамо...
Дефинитивно не желимо да плешемо с њим. Само желимо рукавицу.
Јел ти то зеваш?
Усред излагања? Јеси ли чуо шта сам рекао?
Престао сам да слушам пошто си рекао да нам треба план.
Г. Клин је на властитој страници. - Неимпровизовање није нешто што они раде.
Шта тачно они раде? - Млатимо имена. Записујемо гузице. - Тако је.
Добро, само се окупите, молим.
Г. Лорд, можете ли довести своје људе у круг. - Г. Лорд? Старлорд је у реду.
Морамо се удружити. Јер ако кренемо на њега само са смелим ставом... - Момче...
Не зови нас смелима. Не знамо шта то значи.
Оптимистични смо. Свиђа ми се твој план. Осим што је срање.
Зато пусти мене да направим план па ће можда бити добар.
Реци му о плесном двобоју за спас свемира.
Какав плесни двобој? - Није... Није... - Као у филму Футлуз? - Баш као Футлуз.
Је ли то и даље најбољи филм у историји? - Никад није ни био.
Не охрабруј га. Нећемо имати помоћи од Флеша Гордона.
Флеш Гордон? Успут, то је комплимент.
Не заборави, напола сам човек. Оних 50% мене што је глупо?
То је 100% тебе. - Твоја математика ме запањује. - Пардон.
Али, да ли ваш пријатељ ради оно често?
Стрејнџе? Јеси ли добро?
Вратио си се. Добро си? - Јесам.
Шта је то било? - Отишао сам напред кроз време.
Да видим алтернативне будућности.
Да видим све могуће исходе предстојећег сукоба.
Колико си их видео? - 14 000 605.
Колико смо их добили?
Један.
Вормир
Боље ти је да је камен горе.
Због користи твоје сестре.
Добродошао Таносе...
Сине А'Ларсов.
Гамора, ћери Таносова.
Познајеш нас? - Моја је клетва да познајем све који крену овде.
Где је камен душе?
Требао би да знаш да он изискује страшну цену.
Спреман сам.
Увек тако прво помислимо.
Сви се преваримо.
Како то да тако добро познајеш ово место?
У бившем животу, и ја сам трагао за камењем
Чак сам држао један у руци.
Али ме је одбацио. Прогнао овде.
Да водим остале к благу које не могу да поседују.
Оно што тражиш лежи испред тебе.
Као и оно чега се бојиш.
Шта је ово? - Цена.
Душа има посебно место међу камењем.
Могло би се рећи да носи одређену мудрост.
Реци ми шта захтева.
Како би се побринуо да онај ко га има разуме његову моћ...
Камен захтева жртву.
Какву?
Да би узео камен, мораш да изгубиш оно што волиш.
Душа... за душу.
Цео живот сам сањала дан...
Тренутак...
Када ћеш добити што заслужујеш.
И увек бих се разочарала.
Али сад...
Ти убијаш... и мучиш.
И зовеш то милошћу.
Свемир ти је пресудио.
Затражио си награду, и рекао ти је не.
Подбацио си.
Желиш ли да знаш зашто?
Јер не волиш ништа.
Никога.
Не.
Стварно?
Сузе?
Нису за њега.
Не.
Ово није љубав.
Једном сам занемарио своју судбину.
Не могу опет то да урадим.
Чак ни за тебе.
Жао ми је, малена.
Не.
Спусти се на 2600, смер 030.
Надам се да си у праву у вези овога. Или ћемо слетити пуно пре него што желиш.
Кад си рекао да ћемо отворити Ваканду остатку света, нисам ово замишљала.
А шта си замишљала? - Олимпијаду. Можда чак и Старбакс.
Да ли треба да се поклонимо? - Да. Он је краљ.
Изгледа да ти се увек за нешто захваљујем.
Шта радиш? - Не радимо то овде.
Колики напад очекујете?
Господине, мислим да би требало да очекујемо прилично велики напад. - Какви су нам изгледи?
Имаћете моју краљевску стражу, Граничаре, Дора Милаже. И...
Полустабилног стогодишњака.
Како си, Бак? - Нисам лоше, с обзиром на смак света.
Структура је полиморфна.
Тако је. Сваки неурон смо морали спојити несеквенцијално.
Зашто нисте само репрограмирали синапсе да раде колективно?
Јер се... нисмо тога сетили.
Сигурна сам да сте дали све од себе. - Да ли можеш то да урадиш?
Да, али овде има више од два билиона неурона.
Једно непоравнање би могло проузрочити каскадни пад склопова.
Потрајаће, брате.
Колико? - Колико год можете да ми приуштите.
Нешто је ушло у атмосферу.
Кеп, имамо ситуацију овде.
Боже, обожавам ово место. - Не славите још, стиже их још изван куполе.
Прекасно је. Морамо одмах да уништимо камен.
Визијо, враћај дупе на сто. - Ми ћемо их задржати.
Ванда, чим му камен буде изван главе...
Разнеси га. - Хоћу.
Евакуишите град. Ангажујте сву одбрану.
И дајте овом човеку штит.
Мислим да ти није јасна наука овде. Ови прстенови су огромни.
Ако желиш да их покренеш, требаће ти нешто пуно веће да их олабавиш.
Препусти то мени. - Теби? Другар, у свемиру си. Све што имаш је уже и...
Пали моторе!
Још снаге, зеко!
Браво, момче.
То је Нидавелир.
Дођавола. - Дођавола? Шта је дођавола?
Механизам је оштећен. Са затвореним ирисом не могу да загрејем метал.
Колико треба да се загреје? - Пар минута, можда више. Зашто?
Отворићу га. - То је самоубиство.
Као и суочавање с Таносом без те секире.
Како иде, Брусе? - Мислим да сам похватао.
Ово је сјајно. Као да сам Халк без...
Добро сам.
Очитавам два топлотна трага која излазе из линије дрвећа.
Хвала вам што сте стали уз нас.
Наравно, брате.
Где ти је други пријатељ?
Његов живот ћеш платити својим.
Танос ће добити онај камен.
То се неће догодити. - Сад сте у Ваканди.
Танос ће добити само прашину и крв.
Ми...
Имамо крви на бацање.
Јесу ли се предали?
Не баш.
Шта дођавола?
Изгледа да смо је наљутили.
Убијају се.
Кренули су нам на бокове. - Одмакни се, Семе. Спржићеш крила.
Ако ове ствари обиђу периметар и дођу иза нас, неће бити ничега између њих и Визије.
Онда је боље да их задржимо испред нас. - Како ћемо то урадити?
Отворићемо баријеру.
На мој знак, отворите северозападну секцију 17.
Тражим потврду, краљу. Рекли сте да отворимо баријеру?
На мој знак. - Ово ће бити крај Ваканде.
Онда ће бити најплеменитији крај у историји.
Ваканда заувек!
Сад.
Колико још, Шури? - Тек сам почела, брате.
Можда да пожуриш.
Свеоци, дајте ми снаге.
Схваташ ли, момче, да ће те ударити пуна моћ звезде?
Убиће те.
Само ако умрем.
Да...
То значи убити тебе.
Држи тако. Држи!
Торе? Реци нешто.
Торе, јеси ли добро?
Мислим да умире. - Треба му секира.
Где је дршка?
Дрво, помози ми да нађем дршку!
Превише их је!
Сад сте најебали!
Доведите ми Таноса!
О, да...
Ти изгледаш као Танос.
Претпостављам да је Мо мртав.
Овај дан узима велики данак.
Ипак, извршио је свој задатак.
Можда то пожалиш.
Довео те је лицем у лице с мајстором мистичних вештина.
Где мислиш да је довео тебе?
Да погодим, твој дом?
Био је.
И био је предиван.
Титан је био попут већине планета.
Превише уста да се нахрани.
И кад смо били суочени с изумирањем, понудио сам решење.
Геноцид?
Али насумичан. Без страсти. Праведан и за сиромашне и богате.
Назвали су ме лудаком.
И оно што сам предвидео се остварило.
Честитам, ти си пророк.
Ја преживљавам. - И желиш убити билионе.
Са свих шест каменова могао бих само пуцнути прстима...
Сви би престали да постоје. То називам...
Милошћу.
И шта онда?
Коначно ћу се одморити.
И гледати излазак сунца над захвалним свемиром.
Најтежи избори захтевају најјачу вољу.
Мислим да ћеш открити да је наша воља једнака твојој.
Ваша?
Мачји кашаљ, Квиле. - Да, ако ти је циљ био да га наљутиш.
На дај му да затвори шаку.
Чаролија!
Још чаролије!
Чаролија са шутом! Чаролија с...
Инсекту.
Види, види... - Требало је да ме убијеш.
Штета за делове.
Где је Гамора?
Је ли омамљен? Не попуштај. - Пожурите. Врло је јак.
Паркер, помози. Дођи, не може још дуго да издржи. Идемо.
Рашири му прсте... - Мислио сам да ће те бити теже уловити. Успут, ово је мој план.
Сад ниси тако јак?
Где је Гамора?
Моја Гамора... - Не. Сереш.
Где је?
Он пати. - Добро.
Он... Он тугује.
За чим ово чудовиште има да тугује?
Гамором.
Шта? - Одвео ју је на Вормир.
Вратио се с каменом душе.
Али она није.
Добро, Квиле. Мораш да се смириш. Разумеш?
Немој. Не нападај га. Скоро смо је скинули!
Реци ми да лаже.
Говнару! Реци ми да ниси то урадио.
Морао сам.
Не, ниси. Ниси.
Ниси! - Квиле, стани!
Ево је. Скида се.
Боже.
Дођите по своје! Свемирска псета!
Дођите, џукеле!
Колико тражиш за пушку? - Није на продају.
Добро, колико за руку?
Дочепаћу се ја те руке.
Нова фризура? - Приметио сам да си ми копирао браду.
Ово ми је пријатељ. Дрво.
Ја сам Грут!
Ја сам Стив Роџерс.
Повуците се!
Усредсреди паљбу на леви бок, Семе. - Ево.
Зашто је она досада била горе?
На терену је. Узми га.
Људи, имамо ситуацију с Визијом.
Нека неко иде до Визије!
Ја ћу. - Крећем.
Умреће сам. Попут тебе.
Она није сама.
Е, нећеш.
Ово неће бити као у Њујорку. Ово одело је већ премлатило Халка.
Људи, Визији је потребно појачање.
Халк? Знам да волиш да се појавиш у задњем моменту.
Ово је тај моменат.
Халк!
Не!
Јеби се, зелени говнару!
Сам ћу!
Ајде!
Видимо се.
Халк, морамо пуно тога да решимо.
Мислио сам да си моћна, машино.
Али умиреш попут свакога.
Бежи одавде!
Иди!
Баш одвратно.
Зар ти нисам рекао да одеш?
Ми не тргујемо животима, Капетане.
Имам те. И тебе.
Жао ми је што не могу да се сетим било чијег имена.
Пун си трикова, чаробњаку.
Али ниједном ниси употребио најјаче оружје.
Лажњак.
Баци још један месец на мене, и подивљаћу.
Старк. - Знаш ме?
Знам. Ниси једини који је проклет знањем.
Моја једина клетва си ти.
Дај!
Све то за кап крви.
Имаш моје поштовање, Старк,
Кад завршим, пола човечанства ће још бити живо.
Надам се да ће те упамтити.
Стани.
Поштеди га.
И предаћу ти камен.
Без трикова.
Немој!
Још један преостаје.
Где је?
Јесмо ли управо изгубили?
Зашто си то урадио?
Сад смо у завршници.
Јеси ли добро?
Шта? Шта је?
Овде је.
Сви према мом положају. Имамо надолазећег.
Шта дођавола?
Кеп. То је он.
Очи горе. Будите опрезни.
Ванда.
Време је. - Не.
Они га не могу зауставити. Али ми можемо. Гледај ме.
Имаш моћ да уништиш камен. - Немој. - Мораш, молим те.
Понестало нам је времена.
Не могу. - Можеш.
Можеш.
Ако се домогне камена, пола свемира ће умрети.
Није поштено.
Не би требала да будеш ти, али јеси.
У реду је.
Ти не можеш да ме повредиш.
Осећам само тебе.
У реду је.
Волим те.
Разумем, дете моје.
Боље од икога.
Никад не би могао.
Данас сам изгубио више него можеш да замислиш.
Али сад није време да се тугује.
Сад...
Уопште није време.
Не!
Рекао сам ти...
... да ћеш умрети због оног.
Требао си...
Требао си да гађаш главу.
Не!
Ћерко?
Јеси ли успео?
Да.
Чега те је коштало?
Свега.
Шта си урадио?
Где је отишао?
Торе?
Где је отишао? - Стиве?
Устај, генералко.
Ово није место за смрт.
Краљу?
Ја сам Грут.
Не... Не. Не.
Груте, не.
Семе?
Семе, где си?
Нешто се догађа.
Квиле?
Мирно, Квиле. - Човече...
Тони.
Није било другог начина.
Г. Старк.
Не осећам се добро.
Добро си. - Не знам шта се дешава. Не разумем.
Не желим да одем. Молим те.
Молим те, не желим да одем.
Жао ми је.
Успео је.
Шта је ово?
Шта се дођавола десило?
Боже...
Превео: yазаватс сyнц и обрада на СР: паyутти
Знамо ли где је Старк? - Не још.
Пратимо сваки сателит у обе хемисфере. Још ништа.
Шта је? - Вишеструки уљези. Изнад ваканде.
Исти енергетски трагови као у Њујорку? - Десет пута већи.
Реци Клинту да ћемо се наћи... - Ник!
Јесу ли добро?
Нема никог.
Зови штаб. Црвена узбуна.
Ник...
Хил!
О, не...
Пас мат...
Слање...
Преузето са www.titlovi.com