Geneon Entertainment, s.r.o. přináší
ve spolupráci s Twins Japan, s.r.o.
Jsem taky mrtvý?
Proč?
Protože to prostě nedává smysl.
Ne?
Já?
Nevzpomínáš si?
Ne.
Měl jsi nehodu. A taky smůlu.
Takže jsem opravdu mrtvý?
Ne, to je jen prázdná skořápka.
Prázdná skořápka?
Moje?
Tvoje a moje.
Ber to tak, že máš štěstí, že žiješ.
Modré auto
Zázvorový pivo.
Tohle je Mikimoto ode mě z práce.
Zdravím.
Jo... tady je moje vizitka.
Jmenuju se Mikimoto Naoja. Rád vás poznávám.
Tohle je můj přítel.
Jo, jasně že jo.
Bylo to vážně skvělé.
Co bylo?
No jak to říct...
Jako byste vy, co děláte tyhle věci, byli úplně jiná liga.
Věc se má tak, že...
Konečně jsem pochopil, proč si mnou Akemi nikdy nevyjde.
Taky bych byl super dýdžej?
Jakože by na mě letěly buchty? Ty pohyby jsou takový nenucený.
Jo, Ričio, taky máte rád rap? Nemáte?
Akemi, jdu domů.
Tak já půjdu taky.
Ty už jdeš domů?
Tak já tu prostě zůstanu.
Co je?
Co, co?
O co jde? Nechápu to.
Jak říkám, jestli jdeš, tak já zůstanu,
jestli zůstaneš, tak půjdu.
Co na tom nechápeš?
Jste fakt zajímavej. Nemám ponětí, co tím chcete...
Ale je to paráda, jste v pohodě...
Hej, co to děláš?
Jsi v pohodě?
Nemám tě svíst?
Ne, jsem v pohodě, v pohodě.
Ale ujel ti poslední vlak.
To je fuk.
Hele, mně to fakt nevadí.
Stejně odvezu i Akemi.
Ne, fakt v pohodě.
Fakt?
Přestal jsem krvácet. Dobrou noc.
Proč jsi ho praštil?
Jo no...
Není to zlej chlap.
To já naprosto chápu.
Nechceš si zajít někam na skleničku?
Jestli jdeš, tak ne. Pokud nejdeš, tak ano.
Fajn, půjdeme si každý svou cestou...
Proč se takhle chováš...
Měl bys s tím něco udělat. Není to hezký.
Konomi?
Hej, hej, Konomi Goró je pryč.
Hej, Goró zdrhnul, no tak.
Cože?
Goró je pryč.
Byl přece na operaci? Pořád je u veterináře.
Aha, no jasně.
Hej, šlo to? Nekňučel?
Byl v pohodě.
Tak dobře.
No tak, ségra, mazej do svýho pokoje.
Ale je mi zima.
Smrdíš chlastem.
Hej, jsi úplně zmrzlá! Jsi ledová, ségra! Nech toho!
Zahřej mě, Konomi.
Přestaň.
Jsi vzhůru nějak brzo.
Říkala jsem, že chci k snídani jen toasty.
Zkus aspoň ochutnat.
Jdi vzbudit sestru.
Do večera se neprobudí.
Jsi vzhůru nějak brzo.
Čtu si to.
Jo? Tak promiň, promiň.
Chcete si to zkontrolovat?
Ne, to je dobrý.
Děkujeme.
Tady, je to tvoje.
Co je tohle?
V herně se vybírají peníze.
To je až moc!
Co to máš na sobě?
Není to zlý, co?
Koupil jsem je, když jsem ji požádal o ruku.
Měl jsem je na sobě na naše výročí.
Před soudní síní byla něco jako čekárna.
A neptejte se mě proč, ale byly tam pornočasopisy.
Neměl jsem tam moc co dělat, tak jsem jeden si prolistoval.
Vešla její matka a střelila po mně takovým pohledem...
Bože. Bylo mi trapně.
To je fuk. Už ji nikdy neuvidim.
Letní západ slunce třepí,
v srdci mém zmatek tvoří.
A tak tady v mém ponurém pokoji
všechno tak strašně bolí.
Dívka jedoucí na kole,
její stín se sklonil ve smutku
a zvěstuje blížící se déšť.
Promáčí mě a můj ponurý pokoj
Letní západ slunce,
ach, ten letní západ slunce.
Letní západ slunce hoří plný touhou.
Mohl bych ti dát na starost obchod.
Rád bych otevřel další. Když najdu dobrý místo.
Obchod?
Rozhodl jsem se, že do toho půjdu.
Cože? Neplatíš náhodou velký alimenty?
Ne, nic takovýho.
Aha, jasně.
Jen malá podpora na dítě.
Taky by ses chtěl někam dostat, ne?
To jo, ale...
Ano.
Samozřejmě, že vám zcela důvěřujeme.
Opravdu?
Samozřejmě.
Stačilo jen vzít telefon.
Ano, prosím, přijměte mou omluvu.
Důvěra je něco, co trvá dlouho, než se vybuduje,
ale může být zničena během okamžiku.
Nechť je to pro mne ponaučením.
Je dost drsná.
Co, paní Mišima?
Jo, ta ženská.
Ani ne, ona je prostě jen upřímná.
Nesnáší nepoctivost. Na mě je moc milá.
Je úžasná.
Je sice pořád mladá, ale získala spoustu ocenění.
Máš ráda keramiku?
Jo.
Myslím, že tohle by pro mě mohlo být to pravé ořechové...
To je skvělé.
Jak to jde ve škole?
Nic novýho.
Učíš se pořádně?
Máš štěstí, že jsi toho nechala.
Možná taky skončím.
Proč si nenajdeš kluka?
Co tak najednou?
Nemyslela jsi to tak?
Zapomeň na to.
-Jsem Konomi. -Konomi.
Překvapen?
Co tady děláš?
Sešla jsem se s kámoškou... a tady jsem na čumendu.
Aha.
Co ty?
Jen tak se poflakuju... a sjíždím hudbu.
Sjíždíš hudbu?
No tak se měj.
Měj se.
Už jsi jedl?
Jo, jedl.
Aha.
Máš hlad?
Ne.
Nudíš se?
Fakt jste ségry.
Spousta lidí na tomhle světě nemůže vystát okurky.
Mimochodem, jak ses seznámil s mojí ségrou?
Svedl jsem ji.
To pochybuju.
Jako o mně?
O obou z vás.
Co to je? To jsme si neobjednali.
To je na mně.
Mladší ségra od Akemi.
Dobrý den.
Cože? Fakt? Páni! Jsi jí podobná.
Ne, nejsem.
Ale jo, jsi.
Kdo je to?
Chodíš sem často?
Docela jo. Bydlím poblíž.
Jo?
A, no jo, zlatá rybka. Jak se mu daří?
Má se dobře.
Ale jak to víš?
Vylovila jsem ho na slavnostech.
Vážně?
Není roztomilý?
No ani ne. Když jsem ho dostal, byl takhle velký, že jo?
Teď je takhle velký.
-Lháři. -Vždyť je to nemožný.
Určitě lžeš!
Přísahám, že je takovejhle.
Přijdu na mizinu, jestli ho budu muset krmit.
Můžu ho nakrmit?
Jasně.
Kolik?
Trochu, jen špetku.
Jak se jmenuje?
Mickey.
Mickey?
Nosíš sluneční brýle i doma?
Jsem stydlivej.
Chtěla bych ti vidět do obličeje.
Proč?
Protože jsem ho nikdy neviděla.
Mám tě radši bez nich.
Jdi.
Prostě běž.
Hele, máš nový sluneční brýle.
Ukaž je.
Jsou fakt dobrý. O dost lepší než ty předtím.
Úžasný.
Ričio! Hej!
Zavolejte záchranku!
Saeki?
Myslel jsem, že jsi to ty.
Morimoto? Co tady děláš?
Chodím sem na přednášky.
Aha.
A co ty? Chodíš sem na přednášky?
Právě dneska začínám.
Aha.
Co je?
Promiň.
Promiň, ještě to tu doklepnu.
Dobrý večer, tady Saeki z Japan Residential Express.
Děkuji vám za...
Jen vím, že to bude nuda. Tohle fakt není nic pro mě.
Ale proč ne, je to zadarmo.
Jinak by se na to nikdo nedíval.
Ričio nechodí do kina.
Jak mu je?
Fajn.
No tak, pojď se mnou dneska večer.
Kam?
Ričio má vystoupení.
Proč?
Vsadím se, že jsi nikdy nic takovýho neviděla. Pojď se mnou.
Ne, díky.
Proč ne? Pojďme.
Ne...
Omlouvám se za posledně.
Co tady chceš?
Hej, hej, Konomi chce jít domů.
A co?
Možná půjdu s ní.
Proč? Ať jde sama.
Kolik je hodin?
Pořád jezdí spousta vlaků.
Jo.
Ale...
To já jsem ji sem dovedla.
Mačida se fakt rozvedl.
Jo, řekl ti to? Co ti řekl?
Znělo to jako pořádný utrpení.
Ten jeho kluk je ještě mrňavej, že jo?
Chudáček.
Vzpomínáš si na Ikeučiho?
Z céčka?
Nedávno jsem na něj narazil.
-Kde? -Na Šibuje.
Přestal chodit do školy.
Kecáš.
No fakt. Je úplně jinej.
Mám pocit, že je až po uši ve sračkách.
Co tím myslíš?
Promiň.
Haló?
Ahoj.
Tady Ričio.
Omlouvám se.
Za to jak jsem se choval v klubu.
Jo?
Kolikrát za měsíc to děláš?
Co myslíš?
Vystupuješ, jako tenkrát v noci.
Jo tak, vlastně kdykoli.
Kdykoliv se mi chce.
Jak to jde ve škole?
Chodím tam, ale nejsem si jistá proč.
Aha...
Ričio...
Ahoj.
Ségra...
Co je?
Kde je máma?
Máma šla na Kabuki s tetou.
Jako vždycky.
Co se děje?
Nic.
Večeře už je skoro hotová. Převleč se a pojď se najíst.
Jo.
Další je, dobře no,
co se zvedá, když sedí?
Co se zvedá...
Když sedí...
Ale ne, Akemi, nepředstavuj si nic sprostýho.
Je to ještě dítě.
Nepředstavuju!
Jako bys to zrovna přiznala.
Co znamená představit si něco sprostýho?
Jsi strašnej.
Proč se nezeptáš tety?
Jsi fakt strašnej.
Pardon.
Jdeš pozdě, Ričio.
Omlouvám se.
Pojď dál.
Hele, je to tu docela pěkný.
Jo, ale chceme to předělat.
Pak to bude ještě hezčí.
Není to tu trochu malý?
Ale když dáte pryč tamtu stěnu,
tak to bude docela prostorný.
Pravda.
Tati, kdy půjdeme nakupovat?
Půjdeme později, ano? Táta má práci.
Můžu s ním jít, jestli chceš. Vezmu ho s sebou.
Co to říkáš?
Je to i tvůj obchod.
Musíš se víc snažit.
Jsi manažer pobočky, chovej se podle toho.
Hej, pane manažere!
Omlouvám se, ještě chvilku, ano?
Akemi, pojď sem.
Dobře, tak dáme tuhle stěnu pryč
a co uděláme s tímhle?
Zbavit se toho, pokud je to možné.
Jo, chápu, o co ti jde. To by mělo být v pohodě.
Ale pak...
Rozmyslel sis to?
Co dělat...
Hej, Mačido! Venku! Čódži!
Co? Co?
Ale ne! Čódži! Hej!
Kam šli?
Hej!
Hej! Co si myslíš, že děláš!
Co jsi chtěla udělat Čódžimu!
Kam jsi sakra chtěla vzít Čódžiho!
Mluv.
Ty prolhanej vole hnusnej!
Ričio, jsi můj nepřítel?
Jsi na mé straně, že jo?
Jo.
Musím projevit trochu iniciativy, nebo o něj přijdu.
Musím jít.
Akemi, příště, jo?
Jdeme.
Prolhanej vole? Nechápu to.
Taky to nechápeš, co?
To je vtipný.
Jdeš do práce?
Ne, ještě ne.
Nezajdeme někam?
Dáme si něco k jídlu?
Bylo by hezký být pořád šťastný.
Jo...
Mickey!
Mickey...
Ričio je zlej.
Paní učitelko, Ričio zabil husu.
Ričio.
Nic jsem neudělal.
Počkejte, to jsem nebyl já!
Já jsem to opravdu nebyl!
Počkej, Ričio!
Je tu dost hlíny na jednu vázu.
Prsty měj takhle...
Zkus to.
Nezapomeň na vodu.
Jsi dobrá.
To je praxe.
Pokračuj v tom a za chvíli to taky zvládneš.
Hele, pamatuješ si na Morimota?
Jo, nikdy jsem ho neměla ráda.
Vyznal mi lásku.
Cože? Ty ses s ním viděla?
Chodíme na stejný doučko.
Co říkal?
Že je do mě zamilovaný.
Takže co budeš dělat?
Co dělat...
Něco se stalo, že jo?
S Morimotem?
S ním ne.
Proč? Nic se nestalo.
Určitě?
Jo, proč?
Jen tak...
Mačido, tady jsou výkresy.
Děkuju.
O tomhle prostoru...
Už teď je tu spousta místa pro stoly a židle
a když se zbavíš ještě téhle stěny, bude to mnohem lepší.
Kam dáme mrazák?
Mrazák sem.
Proč mít kuchyň v obchodě s deskami?
Budu dělat rámen.
Co to má znamenat?
Proč jsi mi to neřekla?
Neřekl jsi mu to, Mačido?
Prodej desek nevynáší žádný prachy.
To myslíš vážně?
V tom případě končím.
Sbohem.
Ričio.
Chceš pomoct?
Otři druhou stranu.
Co budeš dělat?
Kdo ví?
Zkus se na to dívat z Mačidova úhlu pohledu.
Víš, čím si zrovna on prošel.
Koho to zajímá?
Chováš se, jako bys měl ty vždycky svatou pravdu.
Můžu se k tobě nastěhovat?
Proč?
Ne?
O to nejde.
Tak o co?
Co chceš?
Jako co?
Co se ti stalo s rukou?
Vyhrň si rukáv... ukaž levou ruku.
Co s tím chceš?
Já nejsem... tak hloupá, jak si myslíš.
Vím, že všichni máme tajemství, která nechceme nikomu říct.
Ale někdy, když tě sleduju...
Vím, že to může...
zní trochu povýšeně, ale...
Ale co?
Je mi tě líto.
Takže?
O to nejde...
Ona je prostě taková... v pohodě.
Jak přesně?
No, nevím...
Prostě tak nějak celkově.
To nic nevysvětluje.
Víš, jak... má to pevně v rukou
a nikdy nepromarní jediný pohyb, když to roztáčí.
Je kultivovaná.
Kolik jí je?
To by mě taky zajímalo.
Ale ona není zase tak stará, možná jí je kolem třicítky.
Máš štěstí, že jsi našel, co chceš dělat.
Co myslíš?
No přece tvoji hudbu.
Pochybuju.
Proč?
Hele, pojďme někam.
Kam?
K tobě.
Ke mně ne.
Tak jinam.
Přestaňme s tím...
Přestaňme se stýkat.
Bude lepší to nechat bejt.
Už to máš vymyšlený.
Co?
Prostě si každý den hraješ šógi.
Co ty víš o útrapách OSVČ?
To je Akemi.
Vítej.
Ahoj.
Dlouho jsme se neviděli.
Čus.
Tak co práce? Pořád nic?
Kéž bych si nějakou našel...
Dáš si něco?
Jo, ale ještě mám pořád něco na práci.
Jo?
Tohle jsi fakt dělala ty?
Jo.
-Úžasný. -Ani ne.
Ani ne, viď?
Je to úžasný. Možná to taky zkusím.
Vsadím se, že by ti to šlo.
Jo, zkus to.
Ale není to moc těžký?
-Je to fajn. -Jo, je to fajn.
Vážně úžasný.
Možná bychom měli vyrazit...
Pravda.
-Dávej na sebe pozor. -Jo, díky.
-Vezmu to. -Díky.
Měj se.
Kde je místnost číslo 12?
Tudy...
Je tu vedro, zapnu klimatizaci.
Já jsem v pohodě.
Jo...
Co budeme zpívat? Co máš ráda?
Nejdřív si něco objednáme.
Máš pravdu, to je fakt...
Co si dáš?
Ukaž...
Saeki.
Zítra pojedeme do Atami.
Do Atami?
Zítra? Proč?
K horkým pramenům, přespíme tam.
Jen já a ty.
Zbláznil ses?
Ta nemovitost... má problémy s financováním.
Ale to je šéfa...
Zítra jde na operaci s hemeroidy.
Ale to mám volno.
A co ty?
Já ne, já mám pořád ještě na starost západní Kawaguči.
Nesnáším tam jezdit.
Mafiánský území...
To není pravda.
Kdy je ta schůzka?
V 10 hodin, na daném místě.
V 10 hodin....
Možná tam pojedu autem.
Je to pěkný místo.
Tak jeď.
Je to ve tvých rukou.
Promiň mi to...
Konomi.
Jely jsme stejným vlakem?
Nejspíš jo.
Co se děje?
Nic... vážně.
Hele, nechceš jet zítra do Atami?
Proč?
Mám tam schůzku,
ale můžeš se tam poflakovat zatímco já budu pracovat.
Večer si někam zajdeme na jídlo a pak se vrátíme domů.
Ale já mám školu.
Tak tam jednou nepůjdeš.
Ne, díky.
Akemi.
Poslyš, já...
Já...
Spala jsem s Ričiem.
Jak dlouho?
Ale už je po všem.
Určitě zítra nemůžeš?
Ne, mám i doučování.
Jo?
Jo.
Posaď se.
Co se stalo?
Tohle?
Nevzpomínám si. Byl jsem ještě dítě.
Nevím, o tobě vůbec nic, Ričio.
Myslíš?
O co jde?
Co je?
Co?
Haló?
Připravuju se na zítřek.
Jo, tam a zase zpátky.
A co ty, Ričio? Jaký jsi měl den?
Haló?
Dobré ráno.
Ano.
Přesně tak.
Ale aspoň je krásný den.
Pojedu rovnou k vám do kanceláře.
Ne, nepotrvá to dlouho. Už budu sjíždět z dálnice.
Ano.
Tak brzy na viděnou.
Jo... to jsi ty?
Jak se máš?
Už je čas se vrátit.
Řeknu ti...
všechno, co se stalo.
Jdeš někam?
Já vím, na rande.
Ne, ty hňupe, jdu s Čódžim. Furt chce, abych ho někam vzal.
To je dobrý.
Zkus ho brát každý týden. Peníze docházejí, stejně jako tvé možnosti.
Vezmeš ho někam, kde to stojí za prd, a hned brblá.
Hned je mu to jasný.
Hele, vím o perfektním místě.
Jakým?
Muzeum nudlí rámen.
Je to perfektní, přesně podle tvých představ.
Dáš si s tím pokoj?
Je na čase přejít k jinýmu tématu.
Konomi, co to je?
Květiny.
To vidím.
Pojď je se mnou hodit do moře.
To je dobrý, už jsem se rozhodla.
To je to, co chci.
Brečel jsi, když mi umřela sestra?
Ne.
Jsi bezcitný.
Asi jo no...
Předjeď to auto.
Proč?
Jeď rychleji.
Jsem zodpovědný řidič.
Máš strach?
Nesnáším nehody.
Promiň.
Chtěla jsem, abychom se bavili.
Jak to jde ve škole?
Každej mě litoval.
Ale nic se nestalo...
Nic se nezměnilo.
Hele, dáme si sex.
Pořád to bolí?
Ale cítím tě.
Myslíš, že to věděla?
Co?
Ségra o nás dvou.
Pokud existuje nějaký Bůh...
Nic takovýho neexistuje.
Ale nějaký by mohl...
Vsadím se, že nás ze shora sleduje.
To je pěkně otravný.
Řekla jsem ségře všechno.
Den před nehodou.
Ale...
to neznamená, že si myslím, že to byla moje chyba.
Ale cítím se hrozně.
Úplně trnu bolestí.
Neboj se.
Postarám se o to.
ARATA
Mijazaki Aoi
Asó Kumiko
Taguči Tomorowo
ČJ: Zíza
Podle mangy Jošimota Jošitoma
Scénář: Okuhara Hiroši | Mukai Kósuke
Kamera: Saitó Kóiči
Hudba: Sokabe Keiiči | Režie: Okuhara Hiroši AJ: Linda Hoaglund | ČJ: Zíza