- Godaften, hr. Nobbs. - Frøken Dawes.
- Godaften, Albert. - Fru Baker.
Godt, piger. Ingen fingeraftryk på knivene.
- Hvad smiler du af, Helen Dawes? - Ikke noget, fru Baker. Undskyld.
Godaften, hr. og fru Moore. Deres bord er klar.
Sikke nogle smukke roser, Nobbs. Det husker De altid.
- Deres nåde. - Godaften, fru Baker.
- Han er sådan en venlig, lille mand. - Hvem?
- Nobbs. - Nå ja.
- Sikke en pragtfuld kjole. - Tak.
- Vil du have lam eller okse? - Tror du, vi vil kunne smage forskel?
Godaften.
Dr. Holloran. Følg med mig.
- Vær så artig. - Tak.
Tag lammet. Det vil smelte på Deres tunge.
- Så tager jeg lammet, hertuginde. - Sean, dr. Holloran skal have lam.
- Vil De have suppe? - Sean.
Der er en plet på dit slips.
Vær påpasselig. Sidste uge var det jakken. I aften er det slipset.
Husk, at hundredvis af unge mænd i Dublin søger arbejde.
Unge mænd, Sean.
Udmærket, Nobbs.
Monsieur, madame.
- Hvor er mit isvand? - Skynd dig, Patrick.
- Deres Nåde. - Fru Baker.
Jeg beklager, vi kommer for sent, men kan De tilgive os denne ene gang?
- Vi er ved at dø af sult. - Aubrey ville gå fra Ballsbridge.
En rask spadseretur skærper appetitten.
Deres bord er dækket og klar.
- Hvordan har Deres mor det? - Fremragende, fru B.
- Jeg håber, hun snart vil besøge os. - Det ville være hende en fornøjelse.
- Det må De meget undskylde. - Det gør intet, hr. Smythe-Willard.
Mine venner, det må I undskylde.
- Nu skal vi have noget at drikke. - Albert.
- Bunny, du er et fjols. - Nej, han er genial!
Efterlign Clara Westfield.
Dudley, tilkald brandvæsnet. Mit hår brænder! Mit hår brænder!
Det har været en lang dag, hr. Nobbs.
Jeg ville ikke sige nej til en godnatdrink.
Men jeg har ikke en dråbe tilbage.
Godaften, hr. Casey.
Hr. Nobbs.
Half-a-crown fra fru Moore. Seks pence fra doktoren.
To pence fra monsieur Pigot.
Tre pence fra fru Cavendish, da jeg kom med papir.
Tre pence mere fra viscountens ven.
Seks pence fra viscounten. Og en til fra hans frue.
To shilling og seks pence. Seks plus to plus tre giver elleve.
Tre plus seks plus seks giver to shilling og to pence.
Det giver ...
... fire shilling og otte pence.
Hr. Gilligan og frue, hvor var det dejligt at se Dem igen.
- Jeg håber, De har nydt opholdet. - Ja, mange tak.
For himlens skyld!
Du har ødelagt mine støvler og bagage. Magen til uduelighed.
- Alt i orden, min kære? - Ser det sådan ud?
- Hvor er Sweeney? - Jeg beklager dybt.
Alle beklager. Det er skandaløst. Tør mine støvler af.
Jeg vil ikke gæste hotellet igen, -
og det vil mine venner heller ikke, så længe denne mand er ansat.
Javel, hr. Gilligan.
- Afskedig ham omgående. Nu! - Javel.
Godt.
Ræk mig marmeladen, hr. Donaghue.
- Det var marmeladen ... - Marmeladen, Patrick.
Ræk marmeladen til hr. Casey.
Det er altid om tirsdagen, hvis jeg husker rigtigt.
Tak, hr. Nobbs.
- Er han ikke bare flot? - Hvem?
- Viscounten. - Og rig, ikke at forglemme.
Ung og flot med penge og jord. Det er sådan en mand, jeg vil have.
Jeg tager min nye bluse på, så skal han få syn for sagn.
Et lækkert stykke bryst, Deres nåde?
Lyserødt og saftigt, som De foretrækker det.
Ydmyg dig bare.
Hans slags udnytter en pige, skrider og har sit på det tørre.
Tør er det sidste, hun er.
Hold op med at sladre, og spis jeres morgenmad.
Det er ikke til besvær.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg fik ikke bragt min morgente.
Jeg må klage til fru Baker.
- Godmorgen, Nobbs. - Doktor.
- Der bor en lord og en lady her. - Jaså?
- Er der en chance? - Jeg beklager.
- Jeg arbejdede på Ardlane i to år. - Du skulle være blevet der.
- Godmorgen, Nobbs. - Frøken Milly og den unge hr. George.
Bunny, der er morgenmad.
Skal vi vække pigerne?
Det er meget vigtigt.
Katie, sørg for, sengetøjet bliver rent og pænt.
Kommer du angående kedlen?
- Jeg er kedelpasser. - Det var du godt nok længe om.
Fru Baker venter indenfor. Følg med mig.
- Fru Baker. - Albert.
Hubert Page skal arbejde i morgen og har bedt om logi for natten, -
så jeg har sagt, han kan sove hos dig i nat.
Hos mig?
Ja, hr. Nobbs, hos dig.
- Men ... - Hvabehar?
Hvad vil du sige?
- Min madras er bulet. - Bulet?
Din madras blev stoppet for kun et halvt år siden.
- Hvad snakker du om? - Det er sandt.
Men jeg sover dårligt, så måske ville jeg holde hr. Page vågen.
Måske ville han sove bedre på sofaen i kaffestuen.
På sofaen i kaffestuen?
Jeg vil ikke være til besvær. Jeg holder varmen med en rask tur.
Bestemt ikke, hr. Page.
Selvfølgelig, fru Baker.
Hvis hr. Page vil dele seng med mig, er han velkommen.
Det skulle jeg mene. Så er det afgjort.
Fru Baker, nu er der kommet en angående kedlen.
- Har du et brev fra Holmans? - Holmans? Blikkenslageren? Nej.
- Kom han ikke fra Holmans? - Fik du ikke ...
Jeg sagde ikke noget om Holmans, men at jeg havde forstand på kedler.
Og har du så forstand på kedler?
Ja, frue.
Jeg er udlært kedelpasser.
Nu du er her, kan du lige så godt kigge på vidunderet.
- Tak, Polly. - Tak, frue.
Det er vores forbandelse. Jeg stoler på, at du kan få sat skik på det.
Vi holder kostumebal i morgen, -
og det er yderst vigtigt, at det fungerer upåklageligt.
- Jeg skal gøre mit bedste, frue. - Godt. Godaften, hr. Mackins.
Gudfader.
- Du er en kvinde. - Du siger det ikke til nogen, vel?
- Jeg beder dig. - Hold op.
Jeg bønfalder dig. Vil du forhindre en fattig kvinde i at tjene til føden?
Det vil betyde mit endeligt. Jeg vil ikke ende i fattighuset.
Hold op med at flæbe. Rejs dig op. Tag dig sammen!
- Du vækker hele hotellet! - Du siger det ikke til nogen?
Hvorfor sprang du sådan rundt?
Der var en loppe.
Jeg er plaget af lopper. Du må have haft en med.
Jeg er fuld af loppebid i morgen.
Rolig nu. Tag dig nu sammen.
Hvorfor er du klædt som en mand?
Ingen ville nogensinde have fået mistanke, -
hvis det ikke havde været for den loppe, du havde med.
Nå ...
... hr. Nobbs ...
Hvad skal vi gøre nu? Angående sengepladsen?
Nogen forslag?
Tag du bare sengen.
- Jeg går ned og finder en sofa. - Nej.
- Hvad så? - Så får jeg fru Baker på nakken.
- Tag du sengen. - Hvor skal du så sove?
- Her. Det har jeg ikke noget imod. - Hold nu op.
Nej, jeg kender hende. Lov, du ikke siger det.
Gudfader.
- Udmærket. - Lover du, at du ikke siger det?
Ja, jeg vil love hvad som helst. Jeg trænger til at sove.
Værsgo. Gør dig det nu behageligt. Tag den.
Jeg bad ikke om at sove i din forbandede seng.
Jeg skulle være gået en tur.
Det var satans.
En time for sent.
- Har værelse nr. 9 ringet endnu? - Ja, for lidt siden.
Godmorgen. Hvordan gik det med sengekammeraten?
- Jeg kunne ikke sove og vågnede sent. - Det går nok denne ene morgen.
Godmorgen, hr. Nobbs.
- Godmorgen, hr. ... - Hubert Page. Mig en fornøjelse.
- Hr. Nobbs er genert. - Det ved jeg.
Jeg går op med børnenes.
Hr. Nobbs?
Fru Moore foretrækker roser. Liljer får hende til at nyse.
- Jaså. - Ja.
Jeg hørte Dem sludre med hr. Page ud på de små timer.
Han er en flot mand.
- Hvem? - Hr. Page.
- Er han gift? - Den slags sager talte vi ikke om.
Hvad talte I så om?
Heste.
Ja, væddeløbsheste.
Hr. Page går meget op i hestevæddeløb og den slags.
I heste.
En kop te, hr. Page?
Hr. Nobbs, det her hus svømmer vist i te.
Jeg er allerede blevet budt på te tre-fire gange her til morgen.
Jeg ville bare ...
- Skal jeg bringe noget til hr. Page? - Ja, han vil gerne være færdig.
Lugten af maling fra vaskerummet giver mig kvalme.
Har du morgenkvalme?
Du tror, du er så vittig.
Hør her, alle sammen. Det her er hr. Joe Mackins.
Han har arbejdet hele natten og har fået tæmmet kedlen.
Gudskelov.
Vi mangler en stærk mand her i huset, -
så jeg har bedt hr. Mackins om at blive.
Hr. Nobbs, når hr. Mackins har spist, så vis ham til gårdværelset.
Velkommen til Morrison's.
- Fru Baker nævnte en fest i morgen. - Det er vores årlige kostumebal.
- Vi klæder os ikke ud, kun gæsterne. - Det var ærgerligt.
- Hvor kommer du fra? - Hvor kommer du fra? Cork?
Cork. Er du rigtig klog?
Jeg er da fra Galway. Kan du virkelig ikke høre forskel?
- Det lyder ens for en fra Dublin. - Nå, er du sådan en karl?
Født og opvokset på Sheriff Street, hvor ingen sherif har vovet sig hen.
Hvad for en lækkerbisken kommer du nu med?
Bare rolig. Jeg røber ikke din hemmelighed.
Jeg er bare ... Forstår du, jeg er bare bange for ...
... at fru Baker skal ...
Hr. Nobbs.
- Du er tilbage. - Det er tetid.
Du gode gud, ikke mere te.
Vil du høre min historie?
Der er ikke meget at fortælle.
Jeg var gift med en maler, tilfældigvis. Han både drak og slog.
En aften kom han fuld hjem og gav mig et lag tæsk, -
men denne gang sluttede han af med et gevaldigt spark ...
... og så var det slut.
Hvad gjorde du?
Jeg tog hans ting og gik min vej. Det her er hans arbejdsjakke.
Jeg har beholdt den i alle de år for at huske den døgenigt.
- Er du stadig gift? - Ja.
Hun hedder Cathleen.
I skal i gang med middagen. Hubert Page, har du malet skjolderne?
- De er en værre slavepisker. - Og du er en dovendidrik.
Er du gift med en kvinde?
Jeg mødte en pige, der var lige så ensom som mig.
Vi fandt et sted at bo og delte huslejen.
Hun syede kjoler, og jeg havde mit arbejde.
Men folk begyndte at snakke, så vi blev gift.
- Men ... - Hvad hedder du?
- Albert. - Dit rigtige navn.
Albert.
Jeg hører, du er en spillefugl.
Kan du komme med et tip på Leopardstown i morgen?
Jeg mistede alt på Lynild i Guldcuppen.
Lynild, min bare.
Det var et flot stykke arbejde, hr. Page. Meget sanitært.
- Tak, frue. - Gid jeg kunne få malet det hele.
Hvad ville det efter Deres professionelle mening koste?
At få malet hele huset indvendigt? Lad mig se.
Der er alt det her.
Og kaffestuen.
- Er det spisestuen? - Ja.
- Hvor mange etager med værelser? - To.
Det er kun et overslag, men det ville ikke kunne gøres for under 200 pund.
200? Du godeste.
Jeg er en fantast. Jeg har ikke engang råd til en ny kedel.
- Godaften, hr. Page. - Godaften, frue.
Jeg vil fantasere om mere sanitære værelser.
- Hr. Page. - Du skræmte mig fra vid og sans.
- Hvordan gjorde du det? - Hvad?
Blev gift.
Det var nemt. Det kunne du selv gøre.
- Tjener. - Hr. Moore.
Fru Moore og jeg vil gerne nyde et glas sherry.
Kan vi få et par glas op på værelset?
- Det har været en fornøjelse. - Sludder.
Jeg tæller minutterne til næste gang.
Hvornår fortalte han sin kone, han var en kvinde?
Før brylluppet?
Eller efter?
Sagde hun, hendes kone var syerske?
Sean, hvorfor har du ladet Patrick kravle derop? Kom langsomt ned.
Hr. Mackins, hjælp os.
- Hvad lavede du på den stige? - Tilbage til arbejdet.
Pragtfuldt!
Mine damer og herrer, må jeg bede om Deres opmærksomhed?
Nu vil jeg bede husets frue om at åbne ballet.
Fru Margaret Baker.
Kom nu. Bunny.
Ud!
- Albert, min gode mand. - Doktor.
Hvorfor er du ikke klædt ud?
Mig?
Jeg er tjener.
Og jeg er læge.
Vi er begge forklædt som os selv.
Den var god, hvad?
- Hvad hedder du? - Slip mig.
- Hvad hedder du? - Det gør ondt.
Vent!
Helen. Helen Dawes.
Doktor Holloran.
Giv mig det.
Hold op.
514 pund, 17 shilling og seks pence.
Nuvel ...
Syv pence og en, to, tre farthing.
Om seks måneder kan jeg have 600 pund.
Doktor.
Deres morgente.
Du almægtige, Albert. Hvad drak jeg i går?
Deres te.
- Deres Bushmills. - Udmærket, Nobbs.
Lad mig få en tår. For at vågne op.
Godt.
- Alt i orden, Albert? - Undskyld?
- Er der noget i vejen? - Nej.
Jo, ser De ...
Jeg har overvejet noget.
- Nå, så det har du. - Ja.
Jeg har overvejet at købe en lille forretning.
En forretning? Tænk engang.
Hvilken slags forretning?
Måske ... en lille butik.
Hvilken slags butik?
Jeg tænkte måske en tobakshandel.
Ja, en tobakshandler, det er passende for en mand.
- Men en kvinde kunne stå bag disken? - Ja, det kunne hun.
Overvejer du at gifte dig, Nobbs? Hvem er den heldige kvinde?
Godmorgen, dr. Holloran. Godmorgen, hr. Nobbs.
Fjern du bare den.
Kvinder.
Halløj.
A. NOBBS TOBAKSHANDLER
To diske.
Den ene til tobak og andre ting.
Og den anden til søde sager.
Der er en dør bagved, der fører ind til stuen.
Konens stue.
Men hvor sover Hubert og Cathleen?
- Vil De have en hånd, hr. Nobbs? - Nej!
Tag det roligt.
- Det var dejligt at se Dem igen. - Tak, fru Baker.
Sådan der. Albert skal nok tage sig af Dem.
Hun kan få et ur på en kaminhylde af marmor.
SYERSKE TIL HVERDAG OG FEST
Ja?
Hr. Nobbs.
Jeg kom lige forbi.
Kom indenfor.
Cathleen, det er hr. Nobbs. Hr. Nobbs, det er min kone.
- Fru Page. - Rart at møde Dem, hr. Nobbs.
Jamen vi skulle lige til at spise aftensmad, hr. Nobbs.
- Vil De spise med? - Nej tak, fru Page.
Jeg ville ...
... give dig den her. Du efterlod den på værelset.
Tog du helt herhen bare for at give mig den?
- Det er knappen fra min arbejdsjakke. - Og jeg havde ikke en magen til.
De har afværget en sand tragedie, hr. Nobbs.
Nu må De blive og spise aftensmad med os.
Hubert, tag hr. Nobbs' jakke og hat. Han skal ikke stå der som en fremmed.
Jeg troede, hun ville være ... anderledes.
Cathleen? Hvad mener du?
Hun er ...
- Virkelig. - Ja, hun er virkelig nok.
Har du tænkt på min Cathleen?
Eller hvordan du kan finde din egen Cathleen?
Sid ned.
Jeg troede, du gik i dametøj hjemme.
Hvad hvis en nabo kiggede ind?
Så du går aldrig med kjole?
Det er bedst sådan. Men det behøver jeg ikke fortælle dig.
Vi har ikke røvet en bank eller slået nogen ihjel.
Ved du hvad?
Du fik aldrig fortalt din historie.
Hvorfor fortæller du den ikke nu?
Jeg kender ikke begyndelsen.
Jeg var et ...
... uægte barn.
Fru Nobbs, som blev betalt for at opfostre mig, -
vidste, hvem jeg var, men fortalte det aldrig.
Måske ville hun have gjort det, men hun døde pludselig.
- Uden at fortælle, hvem du er? - Ja.
Hun gav mig et billede af en dame, hun sagde, var min mor ...
... og hun antydede flere gange, at min familie var fornemme folk.
Jeg kom i klosterskole betalt af et stort beløb fra min mors familie, -
men en dag sagde abbedissen, at min mor var død, og vi måtte rejse.
Vi tog til Seven Dials for at finde arbejde.
Jeg troede, jeg skulle dø blandt de grove mennesker.
De var fattige og levede som dyr.
Uanstændigt.
Et liv uden anstændighed er utåleligt.
Så døde fru Nobbs.
- Hvor gammel var du? - 14.
Så besluttede du dig for at blive en mand?
En aften ...
... de var ...
... de var fem.
De fangede mig, og de ...
... var hårdhændede.
Det var under trappen.
De gjorde mig fortræd.
Bagefter efterlod de mig der.
Kort tid efter ...
... hørte jeg om en stor middag hos Frimurerne, -
og at de manglede tjenere.
Dengang passede min figur perfekt til at være tjener.
Det lykkedes mig at få fat i et brugt sæt tøj ...
... et kjolesæt.
Jeg troede ikke, de ville hyre mig, men de manglede folk.
Jeg fik stillingen.
Jeg fik 10 shilling i løn.
Det var det.
Lige siden har jeg serveret på alle de største steder -
i London og Manchester og Liverpool.
Og så ...
... så kom jeg til Morrison's.
Kom så, inden maden bliver iskold.
''Meget sanitært, hr. Page. Meget sanitært.''
Sanitært? Hvem tror hun, hun er? Dronningen af England?
Hende ville jeg gerne se. Den gamle hejre.
Men det må være dejligt at arbejde på et hotel.
Der sker altid noget. Noget, man kan grine af.
I går faldt Sean Casey ned ad trappen til vaskekælderen.
- Hvem er Sean Casey? - En af tjenerne.
- Slog han sig? - Han fik et sæbeøje.
Et sæbeøje? I vaskekælderen?
Du er sjov.
Du må lære, hvordan man gør, hvis du vil åbne en tobakshandel.
Vi talte om Morrison's.
Hende Helen Dawes, hun er en sød pige.
Hun er husets midtpunkt.
Helen? Det er ikke første gang, jeg har hørt det navn her i huset.
Hubert blev ret lun på hende, ikke sandt? Giv mig den.
Jeg mener bare, at hvis du skulle finde på at stikke af til Amerika, -
så ville jeg prøve lykken med miss Dawes.
Hvem kan modstå det søde ansigt og de lyse krøller?
- Hun er skøn. - Prøve lykken?
Det kan du godt glemme, for jeg har ikke i sinde at opgive min plads.
Værsgo, hr. Nobbs.
En butik er en fornuftig ide.
Det var klogt af dig at spare sammen i alle de år.
- Jeg har ikke nok endnu. - Har du gemt dem under madrassen?
Rolig, min lille ven. Vil du hente noget vand?
Alt i orden?
Min far var en rigtig drukkenbolt med en stærk smag for spiritus.
Vi kunne aldrig sove.
Vi lå der og rystede af skræk, mens vi ventede på, han kom hjem.
Vi vidste, at hvis han kom hjem, kunne vi ikke gemme os.
Når man stod op, kunne man ikke huske nattens tæsk.
Ved du, hvad der forhindrede mig i at slå ham ihjel?
Tanken om at stikke af til Amerika.
ALBERT NOBBS TOBAKSHANDLER
- Godaften, frøken Dawes. - Godaften, hr. Nobbs.
Frøken Dawes?
Jeg tænkte på, om De havde lyst til at gå en tur?
Hvabehar, hr. Nobbs?
Jeg har fri klokken tre i morgen, og hvis De ikke er forlovet ...
Forlovet?
Nej, jeg er ikke forlovet, hr. Nobbs, men ...
Spørger De, om jeg vil gå ud med Dem?
Ja, det gør jeg.
Sagen er bare den, at jeg går ud med Joe Mackins.
Jeg ved ikke, hvad han vil sige, hvis jeg også går ud med Dem.
Javel.
Godaften, frøken Dawes.
Hr. Nobbs.
Spurgte han, om du ville gå en tur? Den er god. Den snedige rad.
- Så gå dog en tur med charmøren. - Hvad?
Hvorfor ikke? Han lugter af penge.
Måske kunne han invitere dig ud at more dig.
- Hvad med dig? - Jeg er ikke jaloux anlagt.
Kom her, Helen Dawes.
Hvis han rører dig, vrider jeg hans magre hals om.
Prøv ham af. Find ud af, hvad han er ude på.
Få ham til at invitere dig et fint sted hen.
Få ham til at købe noget sødt til dig. Lige så sødt som dig.
Lad ham endelig ikke vente. Ikke for min skyld. Ikke for Joseph.
- Var De bange for, jeg ikke kom? - Ikke ret meget.
Så De den?
Så De den kjole?
Fem guineas.
- Fem guineas? - Mindst.
Jeg elsker duften af kaffe, der bliver ristet.
Skal vi gå ind?
Gerne.
Se chokoladerne.
Er de ikke flotte?
De er desværre ret dyre.
Så lad os gå et andet sted hen, hvor det er billigere.
Nej, vent.
- Hvad skulle det være? - Noget chokolade, tak.
Hvilken slags?
Bare ... chokolade.
Mørk eller lys? Fløde eller karamel? Nougat eller nødder?
Nej, en æske chokolade.
Til at tage med.
Nå, til at tage med. Og ikke noget at drikke?
Nej, en æske chokolade. Sådan en der.
- Hvilken en? - Hvilken en?
Den med de to damer.
Nej, vent. Den med soldaten og damen.
Vent. Jeg kan ikke bestemme mig.
Så døde min far, og jeg måtte få mig et arbejde.
Først var jeg ude at tjene, så stod jeg i en butik.
- I en butik? - Ja, i en manufakturhandel.
Jeg blev behandlet som skidt af enhver kælling med lidt småpenge.
- Hvor boede De? - Jeg havde mit eget værelse.
Oven over butikken?
Ja, oven over butikken.
Ved De hvad, hr. Nobbs?
De er den mærkeligste mand, jeg nogensinde har mødt.
Chokolade, tre shilling og seks pence.
Hvis det koster det, hver gang vi går ud, -
bliver det 14 shilling om måneden. Det dobbelte.
Det bliver 28 shilling om måneden. To æsker om ugen.
Det bliver 16 pund og seks shilling om året.
Du almægtige.
Måske behøver jeg kun gøre kur i tre måneder.
- Værsgo. - Var det, hvad du kunne skaffe?
- Han købte da noget til mig. - Har Albert givet dig fikse ideer?
Du skulle have set ham betale. Det holdt hårdt.
Så han er lun på dig?
Næste gang skal du bede ham om en flaske et eller andet.
- Hvad for noget? - En god flaske whisky.
Jeg kan godt lide whisky. Sig, det er til din bror.
- Jeg har ikke nogen bror. - Det ved han ikke.
Jeg er gået ud med nogen som Albert Nobbs.
- Han er en særling. - Han har i det mindste gode manerer.
- I modsætning til visse andre. - Det får dig ikke til Amerika, vel?
Hvad?
Jeg har måske ingen manerer ...
... men jeg sværger på, jeg vil få os væk herfra.
Der er intet håb for os her, Helen. Intet som helst.
Hele mit liv har jeg drømt om at slippe væk. Intet skal stoppe mig.
Amerika er det eneste sted for folk som mig.
Derovre ville jeg arbejde hårdt, og vi ville kunne få et liv.
Vil du tage chancen med mig?
Vil du?
Ja.
Jeg elsker dig, Joe.
Jeg elsker dig.
- Hvorfor går vi den her vej? - Det får du se.
Kan vi ikke få en kop te et sted? Mine hæle gør ondt af at gå så langt.
Hvad er det?
Forestil dig blå døre og flødefarvede vægge indenfor.
Pæne gardiner for vinduerne ovenpå.
Et skilt deroppe, hvor der står: ''Tobakshandler A. Nobbs''.
Hvad synes du?
Det er stort nok til en butik. Og til ...
... at man kan bo ovenpå.
Det er en eftertragtet ejendom, som kun kan stige i værdi.
Om 15 år vil den være tre gange så meget værd.
Så kan man sælge og flytte ud til havet.
Jeg har altid gerne villet bo ved havet.
Du er ikke flyttet ind endnu og har allerede trukket dig tilbage.
Jeg ville bare vise dig det.
Du bad mig gå ud med dig, -
og så ender vi i den her gyde.
Jeg har flygtet fra den slags huller hele mit liv.
Helen?
Vær sød at følge mig tilbage. Jeg er træt.
Tak for flasken.
Og hatten?
Nå ja. Tak.
- Hvor bor han? - Hvem?
- Din bror. - Min bror?
Nå, min bror. I ... Mallow.
Men han kommer tit til Dublin.
Joe?
Joe Mackins. Du fik mig nær til at tisse i bukserne af skræk.
- Værsgo. - Hvad er det?
Jamen dog. Den store herre hostede op.
Det er gode sager. Dygtig pige.
- Prøv at få lidt penge ud af ham. - Lidt penge?
Første gang er den sværeste. Bagefter er det pærelet.
Du tager fejl af Albert Nobbs, hvis du tror, han vil betale vores rejse.
Han købte da chokolade til dig, ikke? Og den her.
Og den der hat.
Du har fået ham på krogen.
Har han forsøgt sig?
- Hvad mener du? - Det ved du godt.
Næste gang du går ud med ham, så prøv at gå lidt til ham.
Find ud af, hvad han er for en. Om han er til noget.
- Jeg går ikke ud med ham igen. - Hvordan kommer vi så til Amerika?
Du går ud med ham, så længe han har penge på lommen, du kan få fingre i.
Kom tilbage i aften.
Skal jeg fortælle hende det, før vi bliver gift ...
... eller vente til bryllupsnatten?
Hun kunne tilkalde politiet, så vi endte på politistationen.
Gid jeg kunne have spurgt Hubert, hvordan hun gjorde.
Hun lå sådan, da vi kom ind.
Skal hun dø?
- Har her været andre? - Nej, kun os.
Overlad hende til mig. Skrub jeres hænder med karbolsyre.
Du almægtige, er det tyfus?
Gå nu. Sig ikke noget til nogen. Jeg taler med fru Baker.
Vask hænder.
Det er lige meget.
Amelia, for himlens skyld.
Kom så. Få nu fart på.
- Monsieur, De skal betale regningen. - Send den til mig.
Hvor er Patrick? Hvorfor er han her ikke?
Hvem er du? Det hele er umuligt.
Der er kun en ung pige, der er død.
Det er i offentlighedens interesse. Jeg beklager.
De ruinerer mig!
LUKKET PÅ GRUND AF TYFUS
Hr. Nobbs?
Joe?
Jeg skal fortælle dig noget.
Hvad er det?
Er det noget, jeg gerne vil høre?
Jeg venter mig.
Jeg skal have et barn.
Jeg er ked af det.
Jeg skal nok tage mig af dig.
Bare rolig.
Kom her.
Jeg er ruineret. Færdig.
Du har et stort talent for at overdrive.
Det er sandt. Huset er belånt til op over skorstenen, -
og mit kontor er fyldt med ubetalte regninger.
Hvis gæsterne ikke tør komme igen ...
Rolig nu, Madge. Du skal nok komme ovenpå igen.
Jeg ville være fortabt uden dig.
Godmorgen, hr. N.
Du gode gud. Hr. Nobbs. Vil De have noget at spise?
- Har du noget grød? - Selvfølgelig.
Hr. Nobbs!
Gudskelov, De er rask igen.
- Har Helen det godt? - Ja, hun har det fint. Hun blomstrer.
Hun fik ikke tyfus.
Hvad med de andre?
Min Patrick er borte.
Hundredvis i byen. De ved endnu ikke hvor mange i hele landet.
Hvad skal jeg gøre?
Hr. Page ...
Vi to kunne jo slå os sammen.
Jeg mener ...
... måske kunne vi lægge vores penge sammen -
og købe en større butik.
Vi kunne passe den sammen, ligesom du og Cathleen gjorde.
Eller du kunne fortsætte med at male, og jeg kunne passe butikken.
Hvad mener du?
Måske ...
... kunne jeg bo her. Ligesom Cathleen.
Så ville vi ikke være alene.
Du kan ikke bare ...
Hun var mit et og alt.
Vi elskede hinanden.
Kom med.
Hun syede dem selv.
De er meget smukke.
Jeg kan ikke huske, hvordan det er.
Albert ...
Du behøver ikke være en anden end den, du er.
Se, hvordan du har overlevet i alle de år.
Du har arbejdet hårdt og sparet penge sammen.
Så hvis du vil finde en at starte på en frisk med, så gør det.
- Det sagde jeg ikke, Joe. - Jeg er ikke døv. Jeg hørte dig.
- Hvorfor skulle jeg sige det? - Fordi du tænker det.
- Det er ikke rimeligt. - Så fortæl, hvad der er rimeligt.
Jeg er lutter øren. Der er intet her, der er rimeligt!
Dygtig hund. Dygtig hund.
Alt i orden?
Er der noget galt?
Hun er ikke det værd.
Hun er helt opslugt af ham Joe Mackins, -
og han er en værre døgenigt.
Og han har gjort hende med barn.
De taler om at rejse til Amerika.
Det er noget sludder.
Det siger jeg Dem, han tager hende aldrig med til Amerika.
Aldrig nogensinde.
Det er ærgerligt, det ikke ligger tættere på Morrison's.
Tror du så, vi ville få lov at gå her?
Så ville de fornemme herrer og damer spankulere rundt på græsset.
Ikke os to.
Du og Joe har været ved havet, ikke?
Og hvad så?
Jeg synes bare ikke, at en pige bør være sammen med to mænd.
- Jeg har tænkt på ... - Hvad har du tænkt?
At du ikke holder nok af mig.
Nok til hvad?
Vi har gået ud sammen et stykke tid. Det er ikke normalt kun at snakke.
Aldrig at ville holde mig om livet.
- Det er først, når vi er gift. - Gift?
Det er første gang, du har sagt noget om at blive gift.
Jeg har lagt en udbetaling på butikken. 100 pund.
Mægleren har en anden køber, -
så vi skal beslutte os inden mandag. Ellers mister vi udbetalingen.
- Vi? - Butikken vil blive en stor succes.
Folk vil komme for at besøge os.
Drikke te med os i stuen.
Vores bryllup vil blive et stort ...
... under.
Et stort under? Det må du nok sige.
Nogle gange tror jeg, du ikke er rigtig klog.
Hvem ville dog fri til en pige uden at have kysset hende først?
Du elsker mig ikke, hvis du ikke vil kysse mig.
Jeg vil ikke giftes med en, der ikke elsker mig.
Jamen ...
... jeg elsker dig da.
Kalder du det at kysse?
Sådan kysser folk, der er forelskede. Sådan kysser Joe Mackins mig.
Sådan kan jeg lide at blive kysset. Jeg går hjem.
Helen, vent.
- Du er et fæ. - Hvorfor gik du så ud med mig?
Det ved jeg ikke. Gid jeg ikke havde gjort det.
- Det behøver du ikke tænke på mere. - Hvad mener du? Helen, vent.
Hvad med skoene og strømperne, jeg har bestilt til dig?
Vil du tage dem på, når du går ud med Joe Mackins?
Han tager dig ikke med til Amerika. Han vil efterlade dig og barnet her.
Han vil forlade dig.
Nej!
- Han vil ikke forlade mig! - Du kan være tryg hos mig.
- Jeg vil tage mig af jer begge to. - Hold så op! Hvorfor siger du det?
Det sner.
Tænk ikke på hatten. Jeg køber en ny til dig.
Nej.
Farvel.
Deres nåde.
Hvor er det pragtfuldt at se Dem igen. Frøken Shaw.
De har fået Deres sædvanlige værelser.
Sådan. Joseph skal nok tage sig af Dem.
Flyt dig. Flyt dig så.
Kom så i sving, din dovne karl.
Hvad er det? Jeg spiser aldrig noget, der er blåt. Vær venlig at fjerne det.
Er jeg den sidste, der ved besked?
Jeg smider den tøjte ud. Jeg smider dem begge to ud.
Nej, du gør ej.
Jeg kan ikke, Helen.
Jeg er ked af det, men jeg kan ikke. Det er den samme gamle historie.
Hvor mange gange har du set det ske?
Det skulle aldrig være sket. Det skete for tidligt!
Det vil ændre os. Det vil ændre mig.
Og sådan vil jeg ikke være.
Jeg vil ikke være som min far!
Jeg kan ikke engang læse.
Du har ødelagt det hele.
Prøv at høre dig selv. Du må ikke forlade mig!
Du ville ikke lade mig gå.
- Det mente jeg ikke. - Hvad mente du ikke?
Hvad vil De ...
Efter alt det, du lovede mig. Hvad mente du ikke?
- Helen. - Der er ikke mere at sige. Gå nu.
Vent. Gift dig med mig. Jeg skal nok tage mig af jer begge to.
Dig og barnet. Han tager dig ikke med til Amerika.
Hvad ved du om det, dit sølle skvat?
- Fortæl mig, hvad du siger til hende. - Hold op, Joe!
- Du tager hende ikke med til Amerika. - Det rager kraftedeme ikke dig!
Hold så op!
Du rører hende ikke!
- For himlens skyld, Joe. Hold nu op! - Kom så!
- Slip mig! - Tag det nu roligt!
- Tag det roligt! - Slip mig så!
- Det er din skyld. - Du er en drukkenbolt som din far.
Jeg er ikke ligesom det svin! Grabberne væk, din svans!
Jeg vil ikke have dig mere!
Jeg vil ikke have dig.
- Joe. - Nej, Helen.
- Lad ham gå. - Joe!
Hr. Nobbs?
Der mangler kul. Lucy, gå ned og hent kul.
En masse kul, for den her skal være rødglødende, når jeg skal lave mad.
Her er blodbuddingen. Hvilket værelse bestilte kippers?
- Værelse nr. 7. - Godt. Hent en tallerken til dem.
Så har vi det hele. Kyllingelever, bacon, blodbudding.
Svesker, pølser, syltetøj, mælk. Ja, vi har det hele.
Hr. Nobbs?
Albert?
Godt. Jeg overtager nu.
Albert Nobbs.
Hvad får dog folk til at leve sådan et ulykkeligt liv?
Du godeste.
- Var Albert Nobbs en kvinde? - Ja, har De ikke hørt det?
Det var slemt nok, han døde, men ingen fattede mistanke i alle de år.
Ikke engang Dem, og De sov endda i samme seng som ham.
Hende.
Og doktor Holloran er rejst.
Han er taget til England med hende Mary.
Han sagde, han var træt af hemmeligheder. Tænk engang.
Joe Mackins er rejst til Amerika og efterlod en ugift tøjte med et barn.
Hr. Page, jeg har et godt hjerte.
Jeg kunne ikke smide hende ud og kalde mig selv kristen, vel?
Deres nåde.
Er De tilfreds med suiten?
Den er storartet, fru B.
Men vi har forlagt nøglen til døren mellem værelserne.
- Kunne De få den åbnet for os? - Med det samme.
Jeg er sulten.
Dejlige mennesker.
- De vil have hele huset malet? - Ja, fra kælder til kvist.
Det er en stor opgave. Det bliver ikke billigt, frue.
Tænk ikke på det. Jeg er kommet til penge.
Jeg har haft lykken med mig.
I gang med arbejdet, hr. Page. De har fået Alberts gamle værelse.
For gamle dages skyld.
MOR
Hr. Page.
Goddag, Helen Dawes.
Fru Baker sagde, De kom.
Det er en stor opgave.
Godt.
Må jeg have lov?
Han hedder Albert.
Albert Joseph.
Nå, så det er en dreng.
- Så fru Baker lader dig blive. - Fortalte hun Dem det?
Af hendes hjertes godhed.
Sandheden er ...
Sandheden er, -
at hun ikke siger noget til præsten, så længe jeg arbejder gratis.
Men de vil tage ham fra mig.
Det er sikkert og vist.
Og de vil smide mig ud.
Det er kun et spørgsmål om tid.
Jamen dog ...
Det kan vi ikke have, vel?
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2012