Напољу су.
Губимо струју у комори за чување!
- Јеси ли чуо то ? - Нешто је у близини.
Видиш, ово је оно о чему говорим. Срце ми лупа.
Лези доле, доле.
Кубон!
Шта, Кубон?
Не хватамо ти Покемона, зар не?
- Шта? - Реци ми да ниси планирао ово Џек.
- Ја сам... - Џек, реци ми да ниси ово планирао.
Како се усуђујеш! Ок .. Наравно да нисам! Хајде!
Ок ... можда.
Синоћ је био пун месец, и моја мама је већ пронашла...
јер она не може... и имала је ноћну мору па је...
Донела ми је чашу топлог млека.
Човече, мислио сам да желиш да се дружимо и присетимо добрих старих времена.
Као кад смо били деца. - Знам! Али само погледај.
То је савршен Покемон за тебе.
Џек не тражим Покемона. Рекао сам ти то.
Размишљао сам дуго и напорно о овоме, ок?
Водени тип није за тебе. Нити Ватрени тип.
- Али Кубон је... - Усамљен.
Управо тако!
Ок, хвала, Џек. Хвала ти на овоме.
Има ли и других емоционалних костију које желиш да бациш на мене?
Можда касније, али сада је истина у мојим рукама.
- Само ми дај лопту. - Да! Да!
Добро, запамти да хватање Покемона није везано за вештину.
- Можеш то да урадиш. - Добар говор!
Ок, мора и он тебе да изабере, тако да ..
Нека ти постане партнер, да.
Хеј, Кубоне. Шта има другар?
Знаш, не могу сви...
Скидање лобање мртвог рођака, је, знаш... сигурно можеш.
Ок. То му се није допало... Није му се свидело.
- Џек. - Баци је.
- Да бацим лопту. - Као човек.
Успео сам!
Имам га.
Светло није зелено.
Још увек није постало зелено, јел' то лоше, Џек?
Бежи!
- Није ме изабрао! - Трчи!
- Није ме изабрао, Џек! - Видим то!
Нисам његов избор.
Кубон!
То је био један љути Кубон. Много ме је подсетио на моју маму.
Па, не знам да ли ће ово звучати отрцано или било шта друго.
Само реци то Џек. Превише сам уморан да бих био љут.
- Забринут сам за тебе. - Зар опет?
Сви, које знамо, су напустили град а сада ћу и ја.
Да, мораш да урадиш оно што је најбоље за тебе са временом које имаш.
То је оно што радим. Знаш да се убијам од посла.
Ускоро ћу добити унапређење.
Какво је унапређење проценитеља осигурања?
Виши проценитељ осигурања?
Не заправо, то је два корака изнад онога где сам ја.
Натераћеш ме да повраћам. То није права ствар.
Коначно имам сигнал.
Чекај, пет говорних порука? Никада нисам имао пет говорних порука.
Можда је хитно осигурање?
Ко је?
Полицијско оделење Рајм Ситија.
Догодила се несрећа.
Детектив настрадао у саобраћајки.
Молим те, немој.
Као да ти нисам ни рекао. Хвала ти... хвала ти.
Имаш веома издашан језик.
Да ли овај ликинтунг припада некоме?
Било коме? Не?
Хвала вам што сте путовали с нама.
Молимо вас да погледате овај кратки информативни видео који вам жели добродошлицу у Рајм Сити.
Кроз историју,
Покемони су били део нашег света.
Преци су их хватали и тренирали
да користе своје јединствене моћи за опште добро.
Ови односи еволуирали су у оно што сада називамо
Борбе Покемона.
Један човек је све ово променио. Хауард Клифорд.
Оснивач и председник "Клифорд Индустрије".
Дијагностикован са ретком, дегенеративном болешћу,
напустио је корпорацију
и кренуо по свету у потрази за леком.
И испоставило се да је лек који сам тражио,
био да еволуирам у бољу верзију себе
И открио сам како то да урадим кроз партнерство с Покемоном.
И желео је поделити то откриће
са светом.
То је оно што је инспирисало Хауарда Клифорда да изгради Рајм Сити.
Место где људи и Покемони могу живети раме уз раме.
За разлику од других региона, где Покемони живе у дивљини
овде живимо и радимо заједно.
Без борбе, без тренера
но Покебаллс.
Снажнији, складнији свет.
За све наше грађане,
добродошли у Рајм Сити.
Борба против пожара не би била иста без њихових партнера.
- Здраво, Тиме. - Поручниче Јошида.
Твој отац је био најбољи од најбољих.
Био је легенда у овом подручју.
Хвала вам, хвала што сте то рекли.
Била је то страшна трагедија изгубити њега и његовог партнера.
- Његовог партнера? - Његовог Покемона.
Нисам...
Жао ми је, је'л љут на мене?
- Снабл? - Да.
Можда изгледа мрзовољно,
али уверавам те да је у души диван.
Ако ти не смета да питам, како то да немаш Покемон?
Сећам се да је Хари причао да желиш бити тренер Покемона
кад си био млађи. - Да, али није успело.
Сада радим у осигурању.
Разумем.
Али Тим, молим те не сваљуј ово на себе.
Нико не би требао сам да пролази кроз све ово.
- Ако си бар мало на свог оца... - Нисам.
Само... одраст'о сам са баком.
Имате ли кључеве од његовог стана? Требало би да попакујем ствари.
Наравно... наравно.
- Ово је адреса. - Сјајно.
- Могу те повести ако желиш. - Не, не. Све је у реду.
Хвала вам пуно.
Тим...
Овај посао... је веома захтеван.
Али ти си му био на памети сваки дан.
Волео те је више од свега на свету.
Било је лепо упознати вас, поручниче.
- Извини те.
У реду..
Псајдак.
Покушаваш да ме опљачкаш, или ме само нервираш?
- Псајдак. - Он је са мном.
- Морамо да разговарамо. - Јел'?
Чекала сам да видим ко ће отворити тај поштански сандучић.
Управо си ушетао у причу.
Овакве приче шире страх.
Уносе страх.
Али ја их се не плашим. Шетам, водим разговоре
и спремна сам да урадим све за добру причу, праву истину.
Извини... али ко си ти?
Луси Стивенс. Репортер за ЦНМ.
Изгледаш мало премладо за то.
Радим за ЦНМ Блог, правећи Покемон листе по цео дан, ок?
- Топ 10 најслађих Покемона. - Да, моја бака их воли.
Да, џингл: сви су слатки!
Такво губљење времена за некога са мојим носем за причу.
Не, не сада, Псајдак. Радим на извору...
Ок...
Желим да ми кажеш све што знаш о Харију Гудмену.
- Чекај, шта? - Хари је радио на нечем великом.
Стварно великом.
И онда одједном, његов ауто се руши преко моста.
Нешто је ту труло, и истераћу то до краја.
Једва сам га познавао.
- Годинама га нисам видео. - Где је твој Покемон партнер?
Немам га, зашто ме сви то питају?
- Усамљеник, вероватно нешто скрива.
Ок, идем.
Можда сам само неплаћени стажиста, али могу да намиришем причу,
и наћи ћу је.
Ок, уради то.
- Хајде Псајдак, идемо. - Псајдак.
- Ко је?- Хало?
Ја сам Змија, донео сам.
Остави на прагу, и губи се одавде.
У реду, Јохннy. Али шта је са мојим новцем?
И даље са старим детективским филмовима?
Још остатака древне Меw у сред Рајм Ситија.
Који...
Шта је ово?
"Драги Тим, могу боље ако ми пружиш прилику.
Увек ћу имати место да останеш.
Твој отац ће те покупити на станици.
Нећу да идем.
- Шта? - Не желим да идем ..
Желим да останем са тобом и баком.
О, човече.
Ово је најважнији дан у мом животу
Знам, Тиме.
Али твоја мајка је морала код доктора, није могла више да чека.
Да ли је неко тамо?
Хало?
Ух .. уган'о сам...
Ок, ок, ок.
Ко год да си...
знам како се ово користи.
- То је Пикачу? - Исусе.
Еј, малиша, како си ушао овде?
Знам да ме не разумеш,
али спусти спајалицу,
или ћу те убити електричном струјом.
Јеси ли управо рекао нешто?
- Ти ме разумеш? - Чекај, чекај, чекај, чекај, чекај...
То је јако уочљив контакт. Чуо си ме.
- Не не не. - Да јеси! Мој боже! Ово је невероватно.
- Стани, стани, престани! - Ти ме разумеш!
Био сам тако усамљен.
- Повратићу. - Не, мали, треба ми твоја помоћ.
У озбиљној сам невољи. Саслушај ме.
Извини, Ејпом. Имамо приватни разговор, молим те.
- Престани да причаш, халуцинираш. - Ти халуцинираш.
Ти, напоље! Иди!
Ступићу у контакт с њим. Овај Ејпом не изгледа добро.
Силази!
Дижи се, враћа се!
Ок, ево шта да урадиш. Само га угризи, нека вришти.
играмо шараде, не играмо шараде,
Узећу нож
- Не нож. - Ок лоша идеја са ножем, наћи ћу нешто друго.
Поједи ово!
Нема на чему. Ово је гладан малиша.
Хајде дечко, идемо!
На кров!
Сјајна идеја, држи врата, идем по помоћ.
- Шта? - Упомоћ!
Боже, помози!
Срање.
Помоћ! Помоћ! Боже, помози ми!
Појешће га живог!
Човек умире!
Нико не долази, људи су тако безосећајни!
Навуци панталоне и трчи као ветар.
Чини ми се да их више привлачи твоја повећана покретљивост!
У реду.
У реду, скочићемо тамо.
- Не не! Не идем у смеће. - Рекао сам ти,
јави ми како ти иде са супер лудим Покемонима.
Умрећеш као херој.
- Какво слетање. - Остави ме на миру!
Изгледа да се неко вратио добром расположењу.
Бежите! Побеснели Ејпоми!
Пази! Бежите! Ајде, ајде!
Мислим да би ти сада панталоне добро дошле.
Знаш, замишљао сам те у другим гаћама, али и ове су лепе.
Ја не носим доње рубље.
Извините, извините, жао ми је,
Можете га чути како говори?
Пика-Пика.
Пика-Пика-Пика, баш је сладак.
Ти си слатка. Не могу да ме разумеју.
До мене је, то је ствар која ми је ушла у нос.
Не, не тако, то је био гас, удахнуо сам гас.
Случајно, случајно...
Ако не желиш да ти закон пружи карту у једном правцу, покренимо се.
- Нико други га не чује? - Ово је први пут и за мене, мали.
Трудио сам се да разговарам са свима али чују само "Пика-Пика".
Помазе ме, или ме пољубе, упере прст у мене. То је стварно лоше.
Зар га нико не чује како говори?
Не обраћају пажњу. Ти си једини који ме чује.
-Судбина. -Није судбина.
- Зашто си био у оном стану? - То је стан мог оца.
Зато сам био тамо. Зашто си ти био тамо?
Ти си Харијев син?
Како знаш његово име?
Ти си Харијев Покемон партнер?
Хоћеш кафу?
Баш ми се пије. Идемо на кафу.
'Ајде.
Тако да сам био, усред ничега, са изгубљеним памћењем.
Једини траг у мојој прошлости је Харијево име и адреса у овом шеширу.
Дакле, отишао сам до стана и тамо сам те срео.
- Не знам, можда сам превише дубоко. - Дубоко у чему?
Знаш, дружење са погрешним људима, и такве ствари.
Дешава се то и најбољима од нас.
Мртви се гомилају, зидови се затварају.
Тачно постаје погрешно, погрешно постаје погрешно.
- Чекај, кога зовеш? - Никога.
Звучи одлично. Избор је одличан.
Чујеш ли и друге гласове осим мојих? Зашто те само ја разумем?
Не могу да ти помогнем. Рекао сам ти да имам амнезију.
Дакле ти си брбљиви Пикачу, завистан о кофеину.
Могу да престанем кад год хоћу. Ствар избора.
Још једну туру, екстра ударац.
-Вечерас. Хвала ти шећеру. - Лудиколо!
Види, ја сам велики детектив
и могу да решим своју мистерију и ако немам памћење.
- Како онда уопште знаш да си детектив? - Па, то ми је у желеу.
- О чему причаш? - То је желе, то осећаш.
Када заиста верујеш у нешто упркос томе што ти сви говоре да грешиш.
Зато морам да нађем Харија. Он је кључ моје прошлости.
- Лудиколо! - Хвала лутко.
Имам лоше вести за тебе, јер
Хари је мртав.
Шта? Не.
Не, не, не, Хари није мртав.
Не, Хари је мртав. Грешиш, жао ми је.
Видео сам на полицијском извјештају да је мртав.
- Зато што полиција каже... -Стварно је мртав.
Стварно? Да ли су нашли тело?
Па нисам ни мислио.
И успут, у извештају, да ли сам и ја мртав?
Јер ако сам жив и шутнем те то значи да је и Хари.
Случај затворен. Али још увек отворен!
- Док га не решим. - Ок, слушам, решити шта?
Драго ми је што ћеш саслушати.
У реду, ево га:
Хари је лажирао своју смрт.
Или је неко други лажирао Харијеву смрт.
Или, Хари је лажирао туђу смрт.
- Последњи, испада. - Не, не не.
Али прва два су, прави кандидати.
- Не, идем, завршили смо... - Не, нисмо завршили...
Чекај, чекај мало, где идеш?
- Стани мало, требамо један другоме. - Не, не требамо.
Не треба ми Покемон. Одустани. Разумеш?
А шта је са детективом светске класе.
Јер ако желиш да нађеш свог оца, ја сам ти шанса.
Мислим да би детектив светске класе већ схватио
да нисам овде да нађем оца.
Овде сам да се опростим.
Хеј. Нема никога с ким би да се опростиш.
Види, можеш разговарати с људима, ја могу разговарати с Покемоном.
Можемо разговарати међусобно.
Ово није случајно, мали. Ово нешто значи.
- Можеш ли... - То је магија, која нас је спојила.
И та магија се зове: Нада.
Надам се да је Хари још жив.
Ооо, осећаш то. Осећаш ли то у желеу, зар не?
Не осећам ништа.
Урадићемо ово. Ти и ја.
Не могу да верујем...
- Видимо се сутра ујутро. - Одлично.
- Где идеш? - У мој стан.
Како то мислиш "твој стан"?
- Шта? У реду, можеш спавати на каучу. - Не, нећу да спавам на каучу.
Па, онда можеш на шпорету.
- Буди љубазан, отвори ми врата? - Боже, шта радим?
Управо сам позвао некога у мој стан!
Никад то не радим, нисам такав Покемон.
Прашина свуда, без отисака прстију.
Не штима.
- Шта се овде дешава? - Тражим трагове моје прошлости.
- Је ли ово твоја соба? - Не.
- Да ли Хари има другу децу? - Не.
Желео је да живим овде кад сам био дете,
тако да изгледа као моја соба из дјетињства.
Да ли треба да говоримо о чињеници да је твој кревет из детињства Пикачов кревет?
- То је случајност. - Жао ми је. Шта кажеш?
Не чујем те.
Никада нисам био тако ласкав и покварен у исто време.
- Занемарујеш ме? - Можда.
Полако, све ове Покемон картице...
постери борбе, имају везе, зар не?
- Волиш Покемоне. - Не.
- Да, да. - То је било давно...
Пре него се мој отац преселио у град
и проводио више времена с Покемоном него с властитим сином.
Да, окривљујеш оца.
Ок, погледај, шта са овим:
ова слика је свуда по стану која је очигледно повезана са Харијем,
можда ме познаје. Могла би бити водиља.
Не не би.
То је моја мама.
Умрла је кад сам имао једанаест година.
Жао ми је, нисам...
Нисам схватио.
Сутра ујутро, одвешћу те до Јошиде како би добили неке одговоре.
- Ух, моји докази! - Шта је све ово ?!
Тежак посао, то је оно што је ово! И успут...
не можемо ићи у полицију док не сазнамо коме можемо да верујемо.
Дакле, хоћеш ли ми средити доказе? -Ово је рад серијског убице.
- Били су скоро трагови. - Шта ово уопште значи?
Покушавам да покренем памћење, да пратим своје кораке, да ми помогне да све видим.
Тако сам пронашао ово...
Ово је оно што би Француз назвао Цалиенте Фиеста.
- Није француски. - Помириши мој прст.
- Никад не бих помирисао твој прст. - Кукавица.
Ствар је у томе што сам попрскао ово "Р" на оне Ејпоме кад су нас јуче напали.
- "Р"? - Бинго! Ла Цуцарацха.
Па мислим, Хари је провалио случај,
присиљавајући људе из сенке да пошаљу плаћенике
за велику количину хашиша.
Морамо следимо Харијеве кораке, или да сами решимо случај,
или чекати да број један
сам себе не разоткрије!
- Мораш престати са тим. - У чему је онда проблем?
Одговор је у овој соби.
Ово није соба, то је опасност од пожара.
Само смеће, и папири .. и ..
Новине.
Шта имаш дете?
Буквално сам некога упознао, младу новинарку у ЦНМ-у.
Радила је причу о Харију.
Мислим да зна више него што је објавила.
Паметни увек раде.
Морамо да одемо до њеног посла и да је притиснемо.
- То је метафора. - Да, знам шта је метафора.
То сам пио. И ја сам пио ..
Само закорачи, то је само мој животни рад.
Не, не.
- Не радимо то. - Добро, прошетаћу.
Покушавам да направим 100.000 корака овог сата.
Здраво, ја сам Роџер Клифорд, председник ЦНМ-а и председник Клифорд Ентерпрајза.
Ја сам Хауард Клифорд,
визионарска икона Рајм Ситија.
Заједно, у духу хармоније
најављујемо највећи шоу који је Рајм Сити икада видео.
- Немојте пропустити. - Дакле, за викенд,
- Позивамо људе... - и Покемоне да буду тамо.
Прослава хармоније између људи и Покемона.
И, рез!
- Мислим да је добро прошло. - Умукни тата.
- Изгледа фино. - Роџер, молим те.
Ово би требало да буде наш дар грађанима.
Визионарска икона, стварно?
"Спаситељ света" је већ заузето?
Твоји људи су написали текст, синко.
Постоји ли скраћена верзија у којој ти лечиш рак?
Тако је, окрени ми леђа, као и увек.
Успут, нико не воли твоје Покемоне.
Ено је.
Видим зашто си био тако узбуђен.
Ок .. нисам био ..
- То је узбудљиво. - Г. Клифорд .. Г. Клифорд ..
Г. Клифорд, можда имам причу за вас.
Чула сам гласине о нападу Покемона на људе.
- Али није било главне емисије... - Жао ми је.
Ми нисмо таблоид, што значи да не извештавамо
гласине, трачеве или рекла-казала.
Није вест ако се не може проверити.
Желите причу, пронађите извор.
И савет ..
Разуман смисао за моду.
Ево је долази, ево је долази, прави се замишљен.
Шта радиШ овде?
Здраво, опет.
Да, знам да је ово твој посао, али морам да те питам нешто.
Сада није прави тренутак.
Да, видео сам то. Жао ми је.
Извини. Врућа је.
Пронашао си Покемон партнера.
- Не баш, не. - Баш је сладак.
Покушава да ме заведе, али веруј ми, могу...
слатка Арцеусова мајко, како је ово добро.
- Па... слушај...
Шта је сад?
Пронашао сам нешто на Харијевом столу. Скоро ме угушило, и ...
Не, не овде.
У моју канцеларију.
У њену канцеларију. Идемо у њену канцеларију.
Ово је супер...
Ово није њена канцеларија, ово је ковчег, са оловкама.
- Псајдак? - Да, тако је, могу разговарати с клинцем
и он са мном. Ми смо обдарени.
Ниси ми рекао да има Псајдака.
Ове ствари експлодирају када су под стресом.
Хеј, смири се. Само полако, смирено.
- Не. - Ок.
Имаш га? - Ево.
Где си их пронашла?
На улици се каже да је Хари имао доушника у близини докова.
Отишла сам тамо да њушкам около.
И ту сам нашла бочице.
Али докови могу бити опасни.
То није место које желиш да посетиш сам ноћу.
Заправо сам прилично добар ноћу.
Не, то се уопште неће десити.
То није .. то није оно што сам хтео рећи ...
- У реду је. - Само ћу...
Требало би да кренемо.
Да, да, требали би да кренемо.
Драги боже... Да ли си икада раније разговарао са женом?
Псајдак...
Разговарао сам са женама и није ми потребна твоја помоћ.
Било је то за време рођења или...?
Знаш шта ти треба? Носиљка. Кладим се да неко прави.
Ок, постоји и други начини да се крећеш около. Ово је понижавајуће.
Сваки твој корак је за мене хиљаду, а плућа су ми величине грожђа.
Морамо утврдити нека основна правила ако ће ово партнерство функционирати.
- Ти ниси мој партнер. - Ментор, Сенсеи, Учитељ,
како год то желиш назвати, добро ми је са свима њима.
А шта ако није гас? Шта ако је наследно?
Шта ако је и Хари разумео твој досадни глас.
Не мораш да разговараш са нама да би нас разумео.
Можемо осетити оно што говориш.
Мораш се ослонити на искуство. Покушај то понекад.
Да, радије не би. Знам целу причу о теби.
- Шта је то? - Тихо, али смртоносно.
Извињавам се, мој стомак, због онолике кафе.
Не, ух, силази!
Мислио сам на оно.
А то...
То је господин Пантомимичар, они су најгори, тихи, али неугодни.
Познаје ли те? Мислим да те познаје.
Био сам Харијев партнер, па сам био с њим.
- Харијев доушник је Покемон!
Држ' га!
- Он се једва креће. - Не говори му то.
Он је на мотору.
Ма дај, он мисли да се удаљава. Брзо стани испред њега. Пресеци га, успећеш.
Стани!
Тежак пад, Тиме.
Требало је да носи кацигу.
- Надам се да ће успети. - Хајде, ово је смешно.
Ја сам добар полицајац, ти си лош полицајац.
- Ми нисмо пандури.
Ти си већи и тежи од мене, прави се важан.
Слушај, имамо начина да те натерамо да причаш.
Реци нам оно што желимо да знамо.
Зашто је Хари Гудмен био овде и какве везе има са "Р"?
Цев. Да, конзерва.
Гурање, гурање ..
Проблем је што гурам људе и мрзим их због одласка.
Он каже да га можеш "гурати".
Гурати? Мењамо улоге.
Ја сам лош полицајац, ти си добар полицајац.
- Не, нисмо полицајци. - Добри боже, то је врло тврд зид.
Да, г. Пантомимичар има способност да направи невидљиве зидове.
Да, знам да сам и ја Покемон, сећаш се?
Види, Хари је некако схватио овог типа.
Мислим да је трик, ући у његову главу.
Имам идеју.
Шта радиш?
Шта је ово? Има ли тамо врата? Нисам... вероватно зато што су невидљива.
Да, сада сам у твом простору, зар не?
Не свиђа ти се толико, зар не?
Шта радиш?
То је врч.
- Не. - Со. Сланик, куваш.
Право кување је тако што следиш своје срце, а не рецепт!
- О чему причаш? - Бензин...
Сипаш бензин!
То је постало мрачно, свиђа ми се ово, ово ми се јако свиђа.
У реду, у реду.
Ок, желиш ли играти ту игру? Ја ћу играти ту игру
Мислиш да је то смешно? Мислиш да је то смешно, а?
Ускоро ћу се ја смејати.
Ко се сада смеје?
Схватио сам шта радиш.
Тако је...
Ти ћеш бити господин Смекшани ако не почнеш да причаш.
Картице, карте, играње карата, покер.
Не мислим да он говори о "Р".
Неко је делио "Р".
Покажи, где?
Круг, кућа, Месечева кућа, Месец, Кућа.
Престани са играма, реци! Само реци! Причај ти глупи Пантомимичару.
Опусти се.
Округла, округла кућа,
"Р" је дошао из округле куће.
Да, фино дете, можда је у теби мали детектив.
Критични ударац!
Додатна штета!
Нисам знао да имају Битку покемона у Рајм Ситију.
Не би требало.
Генгар користи Тамну Лопту.
Хајде, погледајмо около.
Добро дечко, ево шта знамо:
Хари улази у траг "Р" овде
и посећује овај локал, јер неко овде нешто зна о нечему.
Само требамо наћи некога и нешто.
Хеј, где је тај Пикачуов партнер? Не иди!
Мислим да нас је неко управо нашао.
Волео бих да видим интернет историју претраживања овог типа.
- Ко си ти? - Да видимо куда ово иде
реци му да сам ти нови партнер. - Ја сам му нови партнер.
Па, Пикачуов гром
скоро је уништио мог Чаризарда прошли пут кад је био овде.
Ожиљак на лицу.
Све што чујем су сугласници и све што видим су брадавице.
И знате шта?
Уништио је мој капут, погледај ово.
- Тако ми је жао. - Заборави капут, где му је кошуља?
Ово... ово је моје место.
И нико не долази на моје место и ради то мојим Покемонима.
- У шта гледаш? - Или мом капуту.
Добар, капут.
Капут .. Шта то радиш?
Класични поглед према доле, први који трепне, губи.
Престани да ме ометаш. - Види,
Само желим да знам зашто је његов стари партнер био овде, то је све.
Генгар побеђује.
Спреман за следећу битку.
И желим реванш.
Пружи ми реванш,
и рећи ћу ти све што желиш знати. Оно што ја знам.
Реци му да може, амиго.
- У реду. - Нова битка!
Пикачу против Чаризарда.
Реванш!
Ево, држи мој шешир.
- Управо ћу да развалим ово место. - У реду.
Само мало загревања, никада не желиш да будеш стегнут.
Овај пут ћемо победити ок?
Шта радиш? Који је твој план напада?
Ја не радим по плану дечко. Сада се бавим важнијим стварима.
Ок, идемо.
Сада је очигледно.
Раније сам се бавио тим панкерима, па ћу то опет урадити.
Врати ми мој шешир!
Та ствар је само полудела од те "Р" ствари.
Као што си рекао, ок? Радио си то и раније.
Само мораш користити своје моћи. Можеш да користиш "Брзи Напад",
"Муњу" или "Електричну Бомбу"
али мислим да је "Волтин Лук" твој најбољи потез
па да почнемо с тим. - Као прво,
када си научио како бити тренер Покемона?
И друго, вади ме одавде!
Почињи!
Пази!
Заборавио сам све што си рекао.
Заборавио сам на савете, имам амнезију.
Ако желиш критични ударац, користи "Волтин Лук".
"Волтин Лук" ће ме исцрпети, више сам за "Гром".
Хајде, имаш га, имаш га!
Хајде, хајде, хајде ..
Хеј друже? Шта радиш?
Не могу то да урадим када људи гледају.
Можете ли да ме не гледате,молим вас?
Не ради.
Заборавио сам како да користим своје моћи.
Али он није.
Пикачу, бежи!
Изведено једним ударцем!
Хеј, Пикачу хоћеш да плачеш?
Не желиш то да урадиш. Ја сам достојанствен.
Пика-Пика!
Јеси ли луд? Бежи одатле!
Имам га!
Шта радиш мојој беби!
Склоните се с пута!
То није добро.
- Шта радиш... - Реци ми шта знаш!
Тип којег сте тражили, хтео је знати извор "Р"-а.
Долази од доктора, то је све што знам. Сада ме пусти.
Лепо хватање дечко. Идемо одавде.
Имам план.
Изгледа да неће успети, Меџикарп је најгори.
Меџикарп може еволуирати у Гијарадоса, потребан је само мали ударац.
Вода у рупи!
У глави сам то замислио другачије.
Хеј, Тим, ја не плутам.
Рекао сам ти да Меџикарпс није бескористан.
Ухапшени сте.
Мислио сам да не можеш дочекати одлазак кући.
Да, и мој план се променио зато што сам га нашао.
- Не схватам. - Хари није мртав.
Ако је његов Покемон партнер још жив, то значи да је и он.
- То није доказ, сине. - Реци му за хемикалије "Р".
Дај ми минут. Харијев последњи случај имао је везе са тим подземним биткама.
Зато је био тамо. Постоји хемикалија.
- Провели смо истрагу... - Хари је схватио...
Готово је!
Поново отворите истрагу, он је тамо, ја то могу да осетим.
- У твојој души, реци то. - Нећу то рећи.
Осећам то, поручниче, у мојим костима.
- Није тако добро. - Стани.
Да и ја .. могу разумети Пикачу као .. ми смо савршени.
Тим...
Веома је тешко носити се са губитком.
- Порицање може бити... - Не, не поричем!
У праву сам, знам то. Он је, он је тамо негде.
Никад нисам хтео да ти покажем ово али мислим да је важно да видиш.
Нико није могао да преживи такав судар
чак ни твој отац.
Погинуо је, Тим.
Требало је да стигнем на тај воз.
О чему причаш?
Након што је моја мама умрла
мој тата и ја смо се раздвојили
преселио се овде и...
Посветио се послу.
На крају је покушао да ме наговори да живим с њим, али
нисам хтео.
Зашто?
Нисам мислио да му је стало.
Претпостављам да сам се навикао...
да он није ту и да му не могу опростити...
док не стигнем овде...и...
За све што сам радио, имао је разумевања
али... нисам знао
Јер му никад нисам дао шансу
и сада је прекасно.
Ја стварно..
Стварно бих волео да сам ушао у тај воз.
Слушај, дечко...
Мислим, немам сећања
али ја знам много тога:
није била твоја кривица.
Нико није крив,
и сигуран сам да је твој отац овде,
загрлио би те тако јако... твоје кости би попуцале.
Рекао би ти да му је жао свега.
Био би проклето поносан.
Нисам био баш добар према теби.
Не, стварно ниси.
Па...
још увек имамо једну мистерију да решимо.
- Коју? - Твоју.
Хајде да сазнамо ко ти је то урадио.
- Да ти вратимо памћење. - Волео бих то.
Много бих волео.
То је ауто лошег момка.
Хвала вам, госпођице Норман.
Да, хвала вам, госпођице Норман. То би било све.
Каква глупача.
Молим вас, уђите.
Величанствена створења, зар не?
Флареон.
Замислите да можете еволуирати у најбољу могућу верзију себе.
Те величине у теби, само чекају да се пробуде.
- Здраво, Тим. - Зна те?
Видим да си се удружио са Харијевим Пикачуом.
- И мене познаје. - Познавали сте Харија?
Случај на којем је Хари радио,
је био за мене. - То је обрт. То је врло уврнуто.
Ово једињење прети свему што сам изградио.
Он зна за "Р". Како он зна за "Р"?
Унајмио сам Харија да сазна извор.
Замисли шок када сазнаш одговор. Испоставило се да је то мој син.
Посветио сам свој живот усавршавању партнерства
између Покемона и људи.
Партнерство је било да Покемон прикаже најбоље у нама.
Бојим се да сам запоставио моје одговорности као родитељ.
Роџер је огорчен на Покемоне.
Мислим да је тако дуго живео у мојој сенци,
заправо жели да уништи моје наслеђе.
Па, нема проблема са татама без тате.
Али, господине Клифорд, како сте му то допустили?
Откад ме болест ставила у ову столицу
Роџер је преузимао све више и више од компаније,
он контролише одбор, он такође контролише полицију и политичаре
и он је власник штампе.
Хари је једини коме могу веровати,
зато га морате наћи.
Нисте чули. Хари је мртав.
Не, Тиме.
Твој отац је жив.
Пази Тим!
"Напредни Холограмски Приказ".
Будући да сам прикован за ову столицу,
инвестирао сам у начине да донесем свет мени.
Ово је настало из полицијских снимака,
то нам омогућава да видимо ствари које они не могу
или не желе да видимо.
Он је жив.
То сам ја. Био сам са Харијем у несрећи. - Треба му моја помоћ.
Ако је Хари жив, зашто га нису нашли?
- Шта је то? - Миуту.
Грозота коју је направио човек.
Створена у лабораторији користећи ДНК
из фосилних остатака древне Миу.
Не могу да верујем.
Ако је та ствар створена од Миу,
онда гледамо најмоћнијег Покемона на свету.
То је то! То ми се догодило.
Миуту ми је обрисао памћење.
Али зашто?
Чекај, чекај, чекај!
- Где га је одвео? - То је сада на теби.
Нађи Миутуа и наћи ћеш свог оца.
Друге прилике су посебне ствари.
Има много тога што можемо направити боље ако решимо овај случај.
Једно питање, где идемо?
Не знам, само идем, мораш ми рећи где, ти си детектив.
Ок, ако је Роџер Клифорд кључ за све ово,
онда нам треба неко ко има контакт с њим.
И обоје знамо ко је то.
- Љубавниче. - Ок, хајде, не почињимо поново.
- Ено је. - Шта ће јој наочаре?
Може ли да нас види? Мислим да нас не може.
- Хеј, хвала што си дошао. - Не разговарај самном.
У реду.
- Шта се дешава? - Само се понашај необавезно.
Али не гледај у мене.
Не постоји ништа стварно опуштено у вези овога.
Погледај ово.
Жао ми је.
- Моја грешка. - Жао ми је.
- Одлично ти иде, зашто је не позовеш овде? - Хоћеш да дођеш да седиш са нама?
Никада те нисам требао охрабривати, немаш шансе.
- Имам приступ Роџеровом компјутеру. - Како си то урадила?
- Пролио је капућино у своје крило. - Звучи као расипање кафе.
Претражила сам све његове податке на имовинска права у региону,
и унакрсно проверила са градским записима за било које Клифордове финансијске послове
док не нађем...
Могу да представим: ПЦЛ.
Постројење за генетска истраживања Покемона.
- Али то није све. - Добра је.
Прошле недеље, ПЦЛ је имао несрећу и морао је да затвори цео објекат.
То је исте ноћи кад је Хари Гудмен нестао.
Нико не зна шта се догодило. Потпуна блокада медија.
Шта све то значи? Не знам.
Ово је веома узбудљиво. Јеси ли узбуђен?
- Да. - Мислим да се упишкио.
- Па... - Не, не, то сам ја. То сам био ја.
Постоји заташкавање. Али...
шта прикривају?
Шта кажеш да одемо и сазнамо?
Реци ми да сам у праву. Присиљени смо да слушамо
ову СПА музику док вам глава не експлодира
и све нас побије? - Псајдак.
Твој Пикачу је тако необичан.
- Псајдак? - Хеј, спусти то доле.
- Нећу да те масирам. - Псајдак.
Никада нисам видела Покемона да носи шешир.
Да, чудан је. Тако чудан.
Наравно да ми је стало до живота мог партнера.
Добро, добро, ајде дај.
Шта то радиш?
Шта?
Ништа, заправо сам се питао ко је ово.
То је ПЦЛ-ов главни научник, Др. Ен Лоран.
Кладим се да је о томе говорио доктор.
Изгубила је стипендију универзитета због експериментисања с Покемонима
јер је покушавала да контролише њихове умове.
Она је у суштини неуролог за Покемоне.
Можда би овај доктор могао да измери дугорочне психолошке последице
да је везан за седиште за бебе, поред бомбе.
То је то.
Погледај знакове.
Мора да је то била заиста лоша несрећа.
Или то је оно што желе да верујемо.
Ко год је ово извео, одличан је посао, ти знаци су савршено страшило за наивчине.
- Да, мислећи на мене. - Псајдак.
Дечко ова дама тражи опасност.
Ако желиш да је освојиш, мораш је одвести равно до ње.
У реду, пре свега жене не воле да их зову даме.
Друго, жене цене мирно, равномерно
и одговорно доношење одлука .. Шта то ради?
Хеј, Луси, шта то радиш?
Сечем ограду тако да можемо проћи.
Не... Где си их набавила?
- Не брини о томе. - После вас господине.
Не? Ок, ја ћу први.
- Шта год је. - Псајдак.
Псајдак, Псајдак.
Уреду је. Можеш остати горе.
Имам амнезију, али,
Прилично сам сигуран да је ово најгора идеја коју је ико икада имао.
Шта је ово?
Нисам сигуран.
Псајдак!
То је Гренинџа. Не изгледају добро.
Тест 22, појачање снаге?
Експериментисали су на њима.
Зашто? Ако је Роџер Клифорд иза овога,
шта он експериментише на Покемонима?
"Корњача врт".
Покемон тест еволуције 33: Повећање раста.
Мени изгледају нормално.
Можда још није почело.
Као да покушавају манипулисати еволуцијом Покемона.
Да ли је то могуће?
Не знам.
Све ово морам да документујем.
Само напред, ја ћу те држати. - Јеси ли сигурна? - Да.
Шта ли се десило овде?
Лоше ствари. Стварно лоше ствари.
И даље мислиш да је ово исценирано?
Дечко, хеј, овамо.
Каже да је др. Лоранина станица.
Изгледа да и даље ради.
Покренут је даљински приступ.
Псајдак.
Изгледа да је већина датотека оштећена.
Не још један од тих холограма?
Дан 42.
Након много покушаја и грешака усавршили смо стабилну методу
да одвојимо Миуту ДНА.
То је Миуту, нема шансе.
Чекај Миуту је дошао са овог места?
Дан 60, клиничка испитивања су успешна.
Инхалација доводи до забуне
и потпуни губитак слободне воље,
што с временом чини Покемоне дивљим.
Ову хемикалију смо означили као серум: "Р".
Користили су Миуту да направе "Р".
И они су га тестирали, у борбама.
68. дан.
Неурална веза је оперативна.
Упозорење: стање црвено
Не! Не! Не!
Губимо струју у комори за задржавање!
Мора да је тако Миуту побегао.
Сад већ имамо нешто.
- Али шта је та ствар хтела са Харијем? - Добро питање.
Покушаћу да нас вратимо на почетак.
Први дан лабораторија је скоро потпуно оперативна.
Сада само остаје
ухватити најмоћнијег Покемона познатог човечанству:
Миутуа.
Побегао је пре скоро 20 година из регије Канто.
Срећом, унајмила сам стручњака да га пронађе.
Срећно, детективе Гудмен.
Зато је Миуту узео Харија.
Освета за заробљавање.
То нема смисла!
- Хари никад не би био део овога. - Желим да поверујем у то.
Морамо бити искрени, ниси га видео годинама, а ја имам амнезију,
нико од нас не може са сигурношћу рећи шта би Хари учинио или не.
Морамо се вратити у град.
Луси! Луси!
Морамо се вратити...
Луси?
Овога раније није било, мали.
Пожарни аларм!
Псајдак!
Хајде! Идемо! Идемо! Идемо!
- Врати се. - Псајдак!
Псајдак. Псајдак.
Лези доле!
Псајдак.
Бежи!
Псајдак! Псајдак! Псајдак!
- Псајдак! - У реду је, у реду је Псајдак! Мислим да је у реду!
Разнеће јој главу, мали.
У реду је, Псајдак. У реду је!
Псајдак!
Ово није време за твоју глупу главобољу.
Не, чекај, чекај,
ово је савршено време да зарадиш главобољу.
- Псајдак. - Мрзео сам масирање стопала!
Псајдак, Псајдак!
Никада нећу заборавити шта су моје руке радиле.
Искористи "Главобољу", неуротичну патку!
- Учини то! Учини то! - Псајдак!
- Псајдак! - Учини то!
- Псај... дак. - Добар посао, Псајдак.
Где ми је капа?
Нешто није у реду.
Ово је немогуће.
Не брини.
Псајдак псионски таласи узрокују халуцинације,
ништа од овога није стварно.
Све је ово стварно! Бежи!
Шта се дешава?
Падамо!
На овом месту...
како не можете веровати у климатске промене?
Не!
Имам те.
Тим!
Идемо!
Ајде! Ајде! Ајде!
Ајде! Ајде!
Успели смо.
Службено мрзим ову шуму.
Тим!
- Луси! - Тим!
Зидови се затварају.
Морамо нешто да учинимо, и морамо то учинити брзо.
- Прескочићу. - То је велика пета опција,
- Хајде да порадимо на прве четири. - Нећеш успети!
- Нема другог избора. - Имамо много избора,
сам скок није једно од њих.
Хајде!
Никад нисам мислио...
Мислио сам да ће...
- Ајбол. - Ајбол.
Ајбол!
Капирам!
Схватио сам, ово уопште није шума!
Ово је Корњача врт!
Пикачу!
У реду је!
- Је ли у реду? - У лошем сам стању.
Ја сам твој партнер, овде сам.
Јеси ли ме управо назвао партнером?
Да, наравно! Ти си мој партнер.
То је тачно, ја сам твој пар...
Чуваш ми леђа.
Другар!
Пикачу!
Не.
Помоћ! Молим те!
Молим те!
Повређен је!
Молим те!
Он не зна шта говориш.
Али зна шта осећам.
Морам да одведем Пикачуа до исцелитеља Покемона.
Молим те.
Преклињем те.
Не желим да га изгубим.
У реду је.
Тим, види.
У реду.
Чекаћу те у ауту.
Бићеш ти добро, партнеру.
Овде?
Чекај! Чекај! Где идете?
Шта да радим?
Чекао сам те
Миуту.
Не! Не! Чекај!
Где сам?
Добро ти је!
Да ја... некако сам добро!
Довео си ми сина, као што смо се договорили.
- О чему он то прича? - Не знам клинац, изгубљен сам као ти.
Где је мој отац?
Шта си урадио с њим?
Узбуна!
Губимо струју у комори за задржавање!
Добро си урадио.
Човечанство је зло.
Увек сам веровао Покемону...
Не!
Чекај, чекај, чекај. Пикачу чекај.
- Успори, морамо да разговарамо о овоме. - Настави без мене.
Шта? Шта кажеш? Роџер има Миуту.
Миуту има мог оца. Понестаје нам времена, морамо решити случај.
Већ смо решили мој. Знам ко сам.
Ја сам тип који је издао Харија.
То не знамо.
Обоје смо видели да сам издао твог оца.
Што значи...
- Могао би и тебе да издам. - Не би то урадио.
Не занима ме шта сам видео, знам ко си ти.
- Како знаш? - Зато што ја..
- Могу то да осетим у својим желеима. - То сам измислио.
- Нема желеа. Нема мене. - Не верујем у то.
- Боље ти је сам. - Хајде, Пикачу.
- Требаш ми, молим те. - Мораш се држати подаље.
Не, нећу те пустити.
Видиш?
Не могу си помоћи, повређујем људе којима требам.
Такав сам.
Жао ми је.
Тим.
Где иде? Шта се десило?
Јел' Пикачу добро?
Не, није.
Идемо назад у град.
Десетогодишњица Рајм Сити Покемон Параде
ће почети данас поподне.
Сви хрле у центар града, да би посматрали свечаност дана.
Не знам шта се догодило између вас двоје, разрадимо стратегију.
Чекај, где идеш?
Морамо да кажемо јавности шта смо нашли! Ово су важне вести!
Не, теби требају важне вести.
Ја идем да разговарам са Хауардом.
Тим?
Како да прекинем вести
када тип који води вести прекида вести?
- Остани у колима, ок? - Псајдак.
Мисис МекМастер, здраво. Луси Стивенс,
приправник у ЦНМ-у. - Придржи.
Имам причу која је заиста важна
и људи треба да чују, питала сам се можете ли ми помоћи да то кажем.
Луси, молим те, наручи ми кафу. Лате, с више шећера.
Добићеш је. Синтија.
Тражим далеко и широко.
Сваки Покемон да разуме
Моћ која је унутра!
Покемон! Морам их све ухватити
То смо ти и ја
Знам да је то моја судбина
Покемон!
Шта... шта је ово?
Знам ово место.
Ово је место несреће.
Шта је то?
Гренинџа звезда.
Роџер је сигурно послао Гренинџуу да изазове несрећу.
Што значи...
Миуту је покушавао да нас заштити?
Напредни Холограмски Приказ
то нам омогућава да видимо ствари које нам не дозвољавају
или не желе да видимо. - Чекај ..
Хауард би то видео у свом холограму.
Не! Не не не.
Тим!
Хауард! Г. Клифорд.
Твој син...
Има Миутуа овде.
- Чекај, шта? - Тим.
Биће све у реду.
Бежи!
Трансфер је ради.
Моје тело је у столици,
али мој ум је у Миуту.
- Хауарде? - Одлично, Тим.
Ти и Харијев Пикачу водите ме право у Миуту.
Миуту није изазвао судар.
Све што је твој отац морао да уради
било је узети новац и отићи.
Али почео је да поставља питања.
- Морао сам да га зауставим. - Покушао си да га убијеш!
Нисам имао избора!
Он је пратио "Р" у борбама.
Пронашао га је доктор Лоран.
А онда су он и његов Пикачу помогли Миуту да побегне.
Дакле, као што видите, данас смо више него задовољни.
Толико породица...
Хвала вам пуно. Хвала вам. То је све. Хвала вам.
Извините, молим вас. Здраво.
Здраво. Имам интервју.
- Са градоначелником... - Молим вас.
Господине градоначелниче, морам да разговарам са вама, хитно је.
- Мало је касно за интервју. - Молим вас.
Пре него што почнемо параду,
Желео бих да се захвалим нашем доброчинитељу Хауарду Клифорду.
Ово се никада није односило на мене.
Нашао сам пут за све нас.
Миуту има моћ да преноси душу човека у тело Покемона,
док су Покемони у лудом стању.
Гас "Р" се брине о томе.
Балони. Гас "Р" је у балонима.
Људи Рајм Ситија.
Коначно сам открио лек.
Не само за мене, већ и за цело човечанство.
Покемони се могу развити у боље верзије себе.
А сада, можете и ви.
Људи и Покемони
спојени у једно.
Не дозволите да ваши Покемони удишу љубичасти гас.
Овде Јошида. Тражим појачање.
Све јединице...
Снабл, не!
Не дозволите да ваши Покемони удишу гас.
Хајде...
Овде је Луси Стивенс која обавештава о ситуацији у граду.
Не дозволите да ваш Покемон удише...
Псајдак!
Псајдак! Псајдак!
Псајдак?
У реду.
Најгора парада коју сам икада видео!
- Псајдак! - Луси? Луси тамо си?
- Где је Тим? - Псајдак, Псy.
- Хауард је Миуту? - Псајдак, Псајдак.
Ово ми стварно открива мост над водом.
У реду. Морам ово да зауставим.
Игра почиње.
Ок, Пикачу.
Твоје моћи су негде тамо.
Само треба мало искре да започне ову журку.
Урадимо то!
Харијев Пикачу.
Мислиш да можеш стајати на путу будућности?
Ја сам будућност!
Вратио се!
Неурална веза.
Роџер?
Иза тебе!
Ти си Дито.
Дито!
Скрени лево! Скрени десно! Десно!
Где си учио летење? На земљи?
Не, не, не, не. Стани, стани, стани.
Чекај, чекај!
Хајде, не, то није фер.
У реду, за записник, не сносим никакву кривицу
према јединој жени која ме привлачи.
Дижи се, не удиши гас.
Удахнуо си гас, зар не?
У реду.
- Докрајчи га, Дито!
Не! Не не не!
Пикачу!
Тим...
Харијев син је готов.
Не...
Тим каже да је "Волтин Лук" мој најбољи потез.
Хајде да урадимо ову Борба Покемона ствар!
Не!
Дај ми руку!
Какав је то био Дито?
Модификован. Очев генетски експерименти.
Дито!
Дитооооо...
Узалудан покушај!
Пикачу не може победити Миуту у борби.
Нисам мислио да те поразим.
Само сам морао да те одвратим.
Неееее!
Шта си то урадио?
Пикачу!
Не!
- Пикачу! - Тим!
- Јеси ли добро? - Жао ми је!
Жао ми је што сам те напустио баш кад сам ти највише требао.
Тако сам срећан што си се вратио.
Партнеру.
Молим те реци ми да можеш да средиш овај неред.
Идем да поништим, оно што је учињено.
Никада више то да не радимо, у реду?
Чудна ствар је да без обзира на његове мане
дубоко у себи кривим себе што нисам био тамо уз њега.
Ти! Радила си на овој причи.
Имала си траг пре него што је ико други знао.
- Тако је. - Добро. У реду, идеш пред камеру!
Желим да вечерас поднесеш детаљан извештај за ЦНМ, ударно време.
И пази да затвориш:
"Роџер Клифорд обећава да ће надокнадити сву штету коју је проузроковао његов отац,
почевши од Покемона на којима је експериментисао. "
Не могу да верујем да смо успели.
- Псајдак! - Велики посао!
Хеј, смири се. Остани мирна.
Надам се да се више никада нећемо видети.
- Нађимо се касније вечерас? - Кул.
Мислим, да!
- Хајде. - Псајдак, Псајдак, Псајдак.
Време је да кренеш, Тиме!
Постоји још једна ствар коју морам да решим.
Мој отац!
Отац којег си тражио био је са тобом све време.
О чему он то прича?
Ја не...
Добро си урадио.
Човечанство је зло!
Али ти си ми показао...
да нису сви људи лоши.
Хари Гудмене,
твој Пикачу нуди своје тело да би спасао твој ум.
Има сина.
Са синовим повратком, могу повратити оца.
Твоје памћење ће нестати, али твоје срце ће знати ко си.
Узимам ово тело да би ти живео.
Врати се сину!
Хеј, мали!
Грамс ће те чекати када стигнеш.
У реду.
Видимо се.
Хеј, тата...
Да?
Мислиш да могу да останем са тобом неко време?
Волео бих то, мали.
Да, много би волео.
И ја исто!
- Хоћеш кафу? - То је најчуднија ствар.
О томе сам размишљао, да попијем кафу.
Мислим да ћу морати да нађем нови посао.
Да?
Шта мислиш?
- Можда бих могао да пробам детективски посао? - Пика-Пика.
Мислим да му се та идеја свиђа.