"Jag hade en dröm, som inte helt var en dröm."
Mer än ett dussin nya svarta fläckar på solens yta.
Direktören för NASA's Sattelitdivision som släppt observationerna till media
har bekräftat det allvarliga och vad det betyder.
NASA har släppt nya bilder på vår sol
och den oregelbundna solaraktiviteten har inte bara fortsatt
utan har också intensifierats.
Vi kan vara på väg mot en mörk period.
Regeringar världen runt erkänner att solarkollapsen
som uppmätts de senaste månaderna stänger i princip ner vår sol.
Den ekologoiska och sociala påverkan har redan börjat synas.
Globala temperaturer sjunker och oron ökar.
Många börjar tro...
Forskare tror nu att solarcykeln har två kurvor.
De menar att solaraktiviteten till slut kommer öka igen.
Det största hotet just nu är all oro som breder ut sig globalt.
Det är viktigt att alla försöker hålla sig lugna...
Jag tog med mig de här från stan. Det blir mer hemtrevligt då.
Gina.
Din mun. Du sluddrar igen.
Tack.
Låt det inte bli för hemtrevligt. Vi stannar inte länge.
Fan.
Helvete.
Hoppa in.
Hej, Bean.
- Vad kommer att hända, Ray? - Vad tror du kommer att hända?
Pappa sa att allt ordnar sig.
De kommer att hämta oss och ta med oss till grottorna-
-där det är varmt och tryggt.
Clara?
Det är så långt. Jag gillar det.
Det växer ut fint också.
Ditt rum är klart. Snygga till dig lite innan du träffar honom.
- Kom. - Jag kommer alldeles strax.
Hallå, kan du höra mig? Raymond Beaty, jag söker senator Thorn.
Ursäkta? Jag kan inte höra dig.
Ja, det sa du i går.
Lämna ett meddelamnde, tack. Säg att vi redan är på plats.
Vi är klara att åka.
Ja, det är Raymond Beaty. Han...
Hallå?
- Du gillar? - Smulan, jag älskar.
Du får inte kalla mig det. Jag är inget barn längre.
Jag tycker inte du behöver det där. Du är en naturlig skönhet.
Titta på mig.
- Kommer vi att klara oss? - Ingen aning.
Kom hit.
Vacker.
Ray?
- Jag är rädd. - Det är okej. Det är vi alla.
- Även pappa? - Ja, även pappa.
Vet du att det tar solens strålar åtta minuter att komma hit... till Jorden.
Jag läste det nånstans.
Du liknar din mor så mycket ibland.
Har jag sagt det förut?
Jag behöver dig, Raymond.
Jag vill att du växer upp. Om vi ska överleva det här...
...så vill din bror och jag att du blir mannen jag vet att du kan vara.
Borde vi inte se lite mer realistiskt på saken?
På det som pågår. De här grottgorna...
Hitta din mor. Det är snart dags för middag.
Ursäkta.
Jag har lagat paj till middag. Du är väl fortfarande förtjust i paj?
Raring? Var du något du ville?
Ja... Fred dök precis upp.
Han har tagit med sig någon.
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju...
- Hon har sparkar mycket på sistone. - Så det är en flicka?
- Har ni bestämt namn? - Claudine. Det var min mormors namn.
- Det är vackert. - Hon sparkade. Jag kände det.
Jag kände det.
Titta på bordet. Vi har sannerligen en hel del att fira.
Det känns bra att vara hemma igen, eller hur?
Ni har ett vackert hem, mr Beaty.
Du ska se det på hösten... vaktelsäsongen.
- Har det tillhört släkten länge? - Nej, jag byggde det själv.
När jag var ung fanns inte ordet "arv" i min vokabulär.
Nu verkar det vara allmängods i den moderna ugndomens vokabulär.
Min far tyckte att det var bättre att förlita sig på slumpen eller tron.
Han spelade bort allt han tjänade. Han sålde skor till bättre bemedlade.
Skor för att gå på vägar han enbart drömd om.
Skor som folk hade på arbetet.
Arbete... det är ett ord som verkar ha försvunnit.
- Inget för mig, tack. - Lite skadar inte. Det är en-86.
Ingen säger nej till en-86:a.
Låt oss skåla... för att Beatys är samlade igen.
- Låt höra... - Skål!
Var träffades ni små turturduvor?
Margot ledde en psykologikurs på universitetet. Alla föll för henne.
Jag föll för henne.
Det var så många ute efter henne att jag fick slåss för att få henne.
Ursäkta? Det är inte sant.
Det tog månader innan du pratade med mig.
Han följde efter mig och sprang så fort jag tittade på honom.
Får jag ställa en fråga.
Vad hade ni tänkt att göra år det här?
När bebisen kommer, och med tanke på din mage så blir det snart.
När bebisen kommer finns inga läkare, eller sjukhus. Hur ska ni föda?
Och hur hade ni tänkt att uppfostra det i en värld där bara de starka överlever.
Har ni över huvud taget funderat på
återverkningarna av ert ansvarslösa beteende.
Det är verkligen skönt att vara hemma.
När kommer de efter oss, Fred?
Jag ska bevisa för dig... att jag kan ta hand om dig.
Jag älskar dig.
Morgonen kom och gick... och kom, men ingen dag kom:
Och alla hjärtan kyldes in i en självisk bön om ljus.
Är du vaken? Va?
Upp och på dem, eller hur? Frukost.
Vi kommer att klara oss.
Ditt hår är fint. Okej.
- Kommer det bli kallt? - Vi har massor med energi.
Vi har massor med värme.
Ursäkta.
Frukosten är klar.
Tack.
Ska han stanna där hela dagen igen?
- Jag går och kollar till honom. - Vad trevligt att du gör oss sällskap.
- Vet ni inte vilken dag det är? - Vilken dag är det?
Kära syster, det är vårens första dag.
Blommarna blommar, fåglarna sjunger och solen skiner.
Han skäller igen. Han kanske behöver hjälp?
Du måste äta nåt. Du kan skada barnet annars.
Ät nåt, snälla älskling.
Jag hittade gamla yxan i källaren, Fred.
Vi kan väl gå och hugga ved efter frukosten?
Jag är ledsen, men jag klarar inte det här längre. När hämtar de oss?
För guds skull!
Ingen fara, Fred. Hon är orolig för sin överlevnad.
Jag hade varit bekymrad om hon inte varit det.
Ber du om kvällarna, Margot?
Jag har inte varit en trons man. Jag är en praktisk man.
Jag tror att man belönas om man lever ett hederligt och ansvarsfullt liv.
Mitt samvete är rent.
Klarar du inte det här längre? Där är dörren.
Ingen kommer att stoppa dig och Gud är säkert med dig.
De kommer när de kommer och min familj väntar så länge det krävs.
- Du ljuger. - Vem tror du att du är?
Bara för att du fått en fribiljett-
- kan du inte komma hit och kalla mig för lögnare!
Du äter min mat i mitt hus! Vem tror du att du är?
Sluta skrapa för i helvete, Clara!
Gina.
Jävligt soligt här inne.
- Jag kan inte vara kvar här. - Vi är säkra här.
- Det är kallt ute. - Jag vill hem. Jag vill ringa min familj.
- Jag vill använda husets telefon. - Vi väntar på att nån ska hämta oss.
- När? Du lovade vi skulle vara säkra. - De måste hämta andra först.
Vi väntar bara på döden.
Du...
Vi väntar inte bara på döden. Vi väntar på henne.
När hon kommer blir allting bättre.
VI SES I STJÄRNORNA Kram B.
- Så där. - Okej.
Gå och titta.
- Du är ganska bra på det här. - Abbey brukade sminka mig.
Hon hade smink hela tiden. Det var nog därför hon var så populär hos pojkarna.
- Vem är Abbey? - Vi får inte gå in dit.
Varför inte?
Vi får bara inte.
Jag kommer strax.
Är det inte fint?
Fred?
Vem är Abbey?
Hon var min syster. Hon dog för fem år sen.
Jag är så ledsen. Varför har du inte berättat det?
Kan vi vara ihop hela dagen i morgon?
Vad är det med i morgon?
- Mamma. Mamma! - Ja.
- Får jag klä upp mig på födelsedagen? - Ja.
Jag vet att vi inte pratar om Abbey.
Jag är ledsen att jag inte kunde vara här.
Det måste ha varit en fruktansvärd dag.
Det är ingen fara.
Du måste sluta säga så. Det låter inte trovärdigt.
- Jag vill inte prata om det. - Det är okej att prata om det.
Nej, det är det inte. Har vi inte alla gått igenom tillräckligt?
Varför insisterar du på att prata om det?
Hoppa ner från pianot!
- Varför då? - För att jag sa det.
Jag mår bra. Det är ingen fara.
Mamma?
Är du sur på mig?
Nej.
Hur skulle jag kunna vara arg på min lilla flicka?
Min lilla gullunge. Jagh har saknat dig så.
Du får inte rymma i väg nu. Mamma blir orolig.
Du växer upp så fort.
Mamma? Du gör mig illa.
Jag är trött. Det är dags att lägga sig.
Låt mig vila, Clara.
Jag vet inte vad probemet är, men mitt tålamod börjar ta slut.
Om du bara kunde ge mig en tidsplan. Jag har huset fullt med folk... och...
Jag fixade mer eller mindre din nominering.
Du är skyldig mig, Bill. Du lovade.
Jag är ledsen, Bill.
Jag är ledsen...
Slå mig en signal bara, eller svara bara i telefonen.
Kan du inte göra det, gamle kompis? Okej...
Okej.
Hej.
Är det dags? Nej, nej, nej. Det är i morgon.
Grattis på födelsedan.
Bra jobbat.
Vill du se nåt häftigt?
Va?
Kom, vi går.
Vi kommer att få problem.
Pappa gillar inte att vi är ute om natten.
Det är alltid natt.
- Vad är det? - Jag vet inte.
Det är häftigt.
Grattis, Claire.
Ray... lova att du inte lämnar mig.
- Clara... - Lova mig bara.
Jag lovar.
Kom igen.
"En del lade sig ned, dolde ögonen och grät:
Andra vilade hakorna i handflatorna och log."
- Perfekt... Vad tycker du? - Bästa tårtan nånsin.
- Mamma... - Vad är det?
Du är väl inte för gammal för det? Det blir man aldrig.
Jag kan inte.
Det finns ljus i lådan därborta.
Mamma?
Du borde byta om.
- Var är födelsedagsflickan? - Clara, vi väntar!
Fan, den hunden.
Clara?
- Ska det där vara roligt? - Mamma sa att jag fick klä upp mig.
Vad är det med dig?
Jag är ledsen. Ta av dig dem nu.
Du är fin i det där också.
Det är dags att skära tårtan.
Är han död?
- Vadå? - Hunden? Du har väl inte dödat honom?
Nej, nej, nej. Var är tårtan?
Min lilla flickas födelsedag.
Vi kan inte börja än. Vi väntar på Ray.
Strunta i honom. Vad gjorde ni två ute i går natt?
Skruva inte på dig. Och ljug inte för mig.
Vad gjorde ni ute?
Clara, jag trodde jag var tydlig. Jag vill inte att ni går ut vid den tiden.
- Det är alltid natt. - Ni går inte ut, punkt slut.
Inte på natten, inte på dagen, inte nån gång. Förstår du varför jag säger det?
Gör du verkligen det?
Här har vi värme och mat. Här är vi säkra.
Jag försöker ta hand om er.
Om er alla. Varför gör ni det så svårt?
Gråt inte.
Du gråter inte.
Har du förstått?
Förstår du varför det inte är säkert att gå ut?
Önska dig nåt, Clara.
Hela jorden var en enda tanke-döden Omedelbart och skamligt
Jag är ledsen.
Jag är ledsen att jag funnits där för dig.
Du ska bli pappa.
Du har en tjej som älskar dig.
Och du är lycklig. Visst är du?
Jag drömmer en dröm om och om igen.
Jag håller henne i mina armar... Claudine.
Hon är inte större än en brödsmula.
Så liten.
Jag är så rädd att jag ska tappa henne.
Och det gör jag... Jag tappar henne.
Det är bara en dröm, Fred.
Vi ska inte vara ute.
Förlåt, jag menade inte att skrämma dig.
Det gjorde du inte.
Det brukar bara vara jag som är uppe.
- Jag kunde inte sova. Ursäkta. - Nej, det är ingen fara.
Vad läser du?
Jag tänkte...
...Ifall jag inte får träffa henne...
...så vill jag åtminstone veta hur det är att ha henne.
Det är dumt.
Varför stack du?
Jag pallade inte längre bara.
Allt som hänt.
Jag hörde om er syster.
Jag beklagar.
Jo, men det var länge sen.
Det är sent... Jag ska försöka sova lite.
Vad hände med henne?
Vår far dödade henne.
Jag älskar dig också.
Jag saknar dig så mycket.
Varje natt går jag ut och blickar mot stjärnorna, som vi gjorde.
Jag vet inte om jag pallar med det här.
Det är mycket värre än jag minns det.
Jag kan inte... Nej, jag kan inte.
De är fortfarande min familj. Och Clara behöver mig.
Jag kan inte läma henne igen.
Den får inte användas... av någon. Förstått?
Du hade i alla fall föståndet att inte ta hit henne.
Ingen förtjänar att tillbringa sina sista dagar här.
Du är ingenting, raring.
Du är ingenting. Du finns inte. Har du förstått?
Hon är här.
Kom nu, Gina. Det är dags att börja med middagen.
- Hon har alltid varit här. - Nej, det har hon inte.
- Abby är död. Det vet du. - Nej... nej.
Bryt inte ihop nu.
Vi är nästan framme.
Varför hjälpte vi henne inte?
Varför förstod vi inte. Hon var bara ett barn.
- Du bryr dig inte ens. - Tror du inte jag saknar henne?
Tror du inte jag tänker på henne va dag?
Varför lät du mig inte leta följa henne?
Varför stoppade du mig?
- Ta dina piller. Ta dem nu? - Nej! Allt är ditt fel!
- Det är ditt fel! - Nej, det är ditt fel.
Du kunde inte ta hand om henne. Du kan inte ens ta hand om dig själv.
Jag kan inte ta hand om familjen utan dig. Jag kan inte förlora dig igen.
Det är enda sättet. Du behöver dem.
Vila. Det blir bättre i morgon.
Det kommer du se.
Jag tar hand om middagen i kväll.
Jag kan tänka mig risotto.
Ser du?
- Vem är det? - Det är min syster... Sophie.
- Hon liknar dig. - Du måste sakna din syster mycket.
- Vad hände med Abbey? - Jag minns inte henne så mycket.
- Är det dåligt? - Självklart inte.
Hon hamnade i trubbel hela tiden.
Pappa skrek alltid på henne och sen blev det lugnt igen.
Inte den dagen.
Vad hände den dagen?
Den dagen... hittade mamma nåt som tillhörde Abbey.
Nåt som inte var bra.
Hon rymde.
De hittade kroppen på stranden.
Hon hade ätit giftiga bär.
Vi kände till att de var giftiga. Det hade pappa lärt oss.
- Vad är det för bär? - De växer häromkring.
"En enda kan döda en." Det sa alltid pappa.
Pappa sa att det var en olycka.
Ray sa att hon tog livet av sig.
Ray sa alltid sanningen.
- Abbey, lilla raringen. - Jag är så ledsen, mamma.
- Mrs Beaty... - Nej!
Fred!
- Ingen fara mamma. Det är jag. - Nej!
Släpp mig!
- Mamma, det är ingen fara. - Nej, nej, nej. Släpp mig.
Kan du sitta hos henne?
Jag är ledsen.
Förlåt.
Låtsas inte som du inte hörde det.
Du skulle inte ha daltat med henne. Det är det sista hon behöver.
Vad har hänt med dig? Hur kunde du bli så hjärtlös?
Vad som än händer till slut. Om du drar till grottorna-
- eller till helvetet, så kommer jag inte att följa dig.
Middagen är klar!
- Hur mår hon? - Ingen fara. Hon förstår.
Förstår hon att hennes mamma är galen?
Säg inte så.
Den dagen...
Den dagen då du reste.
Jag var så stolt över dig.
Jag berättade för pappa vad du ville.
Vad du behövde.
Gud vete att jag aldrig... aldrig kunde...
Men du är starkare än han.
Låt honom inte krossa dig.
- Kom nu, mamma. - Ray...
Jag vet.
Jag vet vem du är.
Min lilla pojke.
Jag är så... stolt över min lilla pojke.
Nu ska du vila lite, mamma. Lägg dig ned.
Gina?
Georgina!
Det här var min fars favorit.
Du måste ringa dem, pappa.
Martin Beaty var inte så mycket...
Han var knappt nåt alls, men han hade strålande musiksmak.
Pappa...
Han ringer. Han kommer att ringa.
Det måste han. Du vet vad jag har gjort för senatorn.
Ät nu. Vi ska jaga efter middagen.
Jaga?
Det är för mörkt för att jaga ? Det finns inget där ute. Det är för kallt.
- Det kommer att finnas nåt. - Vad är det med dig? Ring dem!
Vi kan inte leva så här.
Du kommer att leva som jag vill att du ska leva, förstått?
Kom är du snäll, Margot. Sitt med oss. Ät.
Varsågod och sitt.
Jag är rädd att Gina inte mår så bra.
Jag ber om ursäkt om risotton är för torr.
Vi har tyvärr inget rött heller.
Ni är alla galna.
Den här delen minns jag.
- Foscari besöker sin son i fängelset. - Jag ger mig av i kväll, Fred.
Han säger att han älskar honom innerligt, men plikten kommer först.
Din mor mår inte bra, Fred. Nån måste göra nåt.
- Hon behöver... - Vad behöver hon?
Hjälp?
Läkarvård?
Jag är rädd för attt hon behöver mer än så.
- Hon måste få prata med nån. - Du är ju psykolog.
Du kan väl prata med henne. Säg att allt kommer att bli bra.
Säg hur hon ska hitta inre frid. Säg att solen går upp i morgon.
Säg att hon inte dödade sin dotter.
Säg inte till mig vad min fru behöver.
Jag vet vad hon behöver. Hon behöver komma till ett varmt och tryggt ställe.
Hon behöve hopp. Hon behöver mig.
Jag hämtar mina grejer. Möt mig där ute.
Farväl, Fred.
Stäng av.
Ner!
Ut... Ut!
Fred! Öppna dörren!
Fred!
Fred! Släpp in mig, snälla.
Jag vill bara åka hem.
Vad gör du här?
När jag hörde din röst, visste jag att jag måste vara hos dig.
Stjärnorna, minns du?
Det är illa där ute.
Folk på gatorna beter sig inte normalt.
Det händer nu och jag vill vara med dig.
Jag kom hela vägen hit och du gör inget annat än att rycka på axlarna.
Vad vill du, Brian?
Jag vill följa dig till grottorna.
- Jag ska inte till några grottor. - Jag vill tillbringa sista tiden med dig.
- Här går det inte. - Följ med mig då.
- Du och jag, som vi alltid pratade om. - Jag kan inte lämna Clara.
Jag älskar dig, Ray.
Jag kan inte.
Jag är så ledsen.
Vem ni än är lämna min mark, annars skjuter.
- Gå, snälla. - Nej.
Hör ni mig! Jag
- Nej , jag lämnar dig inte. - Gå, snälla.
Gå!
Gå.
Du är feg.
Hör ni mig!
Hallå? Hallå?
Bill? Jag är så glad att du ringde.
Jag visste att du skulle ringa. Jag visste det, Bill.
Vi är packade och klara. Ursäkta?
Jag förstår inte.
Vad menar du? Grottorna, då?
Jaha...
"Och deras svaga andetag blåste ut lite liv.
Och skapade en flamma som var som ett hån."
- Vad är klockan? - Åtta på morgonen.
- Vad hände? - Berätta, du
Ray sa att du råkade ut för en olycka... i bilen.
- Vart skulle du åka? - Vi har ont om mat...
Jag trodde jag skulle kunna hitta nåt nånstans.
Ljuset fungerar inte.
Ray sa att han hörde telefonen. Vem var det?
Var det Bill? Vad sa han?
De kommer för att hänta oss... i morgon.
Det är över.
Det kommer att bli kallt. Vi får sitta vid brasan tills de kommer i morgon.
Mamma, vi behöver din hjälp..
- Okej, det är dags. - Här och nu?
Ja, ut härifrån. Fred, du stannar. Jag behöver din hjälp.
Kommer hon att klara sig?
Ja, ingen fara.
- Kommer de verkligen i morgon? - Ja.
- Hur mycket kan jag packa? - Så mycket du vill.
Jag går och packar färdigt.
Vad har du tänkt göra? Ska du döda oss alla?
Vi är ett gäng fegisar, eller hur?
Det går bra. Jag lovar.
Kommer hon?
Tror du att det finna söta killar där? Vid grottorna?
Det finns massor med söta killar där om du tar med de där.
Jag vill att du krystar. Krysta, Margot.
Hon kommer.
Det går bra.
- Jag klarar det inte. - Det är snart färdigt, Claudine.
Jag vill att du krystar lite till.
Herregud, jag ser huvudet.
Krysta, Margot!
- Du är faster. - Jag är faster.
Då är du farbror.
Såja, Claudine.
Jösses.
- Hur är det med barnet? - Friskt.
Bra.
Det är bra.
Vad fin du är. Jag minns första gången jag såg dig.
Du var så vacker, perfekt.
Jag har aldrig sett nåt så perfekt.
Det var första gången jag kände..
...glädje.
Tack för det, Gina.
För att du valde mig.
För allt.
Jag fixar till middagen.
Hon är kall.
Allt är över i morgon.
Vi klarade det, pappa.
Det är över nu.
Var har du varit?
- Pappa... - Vad är det som händer?
Under andra omständigheter hade jag ringt på.
- Vad vill ni? - Vi ska inte skada nån.
- Det har redan skett alltför mycket. - Vi har inte mycket.
Vad skulle jag vara för pappa om jag inte tog hand om min familj?
Det finns mat i källaren.
- Nej, det är min. - Var tyst, Clare.
- Det är till grottorna. - Var tyst, sa jag.
Dety är lugnt.
Du kan pratat med mig.
Ska din pappa ta med er nånstans?
Vart då?
Till ett säkert ställe.
Till grottorna.
Vilka grottor?
- Har du en utväg? - Det finns inte plats till er.
Var tyst, Clara.
- Vilka grottor, din jävel? - Berätta, pappa.
Pappa... berätta.
Det finns inga grottor.
Det har aldrig funnits några.
Grottor... Nu drar vi.
Det är civiliserat hushåll. Du skulle se ställen vi varit på... Vilddjur.
Min bil står i garaget.
Det är bara att gå in. Stick.
Kom härifrån.
- Var är han? Vad har du gjort? - Han är död. Han skulle inte rädda er.
Han kunde inte. Ingen kan.
Det är över.
Sen lyfte de blickarna när det ljusnade-
- skådade varandras aspekter- betraktade och dog
Vart ska du ta vägen?
Jag mår inte så bra.
Jag vet.
Jag är rädd.
Var inte det.
Gör det ont?
Jag lovar att det inte gör det.
- Tror du att det finns en himmel. - Jag tror det. Jag hoppas det.
- Hur tror du att det är? - Jag tror det är fantastiskt.
Varmt, men inte för varmt.
Och all din favoritmat finns där.
Och godis.
Choklad. En massa choklad.
Och det finns vatten överallt, som du kan simma i.
Vatten som vaggar hela din kropp.
Du kan dansa...
...hela dagen lång, om du vill.
Och det finns inget att oroa sig för.
Det är bara så fridfullt.
Fred.
Alla dina vänner är där.
Abbey kommer att vara där.
Ja visst.
Abbey kommer att vara där.
"Hon var universumet" Lord Byron 1816