www.титлови.ком
Можда живите у помоћној згради.
А можда се код куће не осећате као код куће.
Можда тражите свој велики аутомобил.
И можда се нађете без своје прелепе куће.
Без своје дивне жене.
Онда се запитате...
"Како сам стигао довде?"
Како то обично бива, како то обично бива.
Како то обично бива.
Добродошли у Хајат Џеда.
ХОЛОГРАМ ЗА КРАЉА
Требаш ми бистар и насмејан, Алане.
Обојица знамо да је једини разлог што си добио овај посао...
тај што си добар са краљевим нећаком.
Задужен си за пројекат који је кључан за компанију...
што ствар чини још кључнијом за тебе,
али ти имаш више питања него одговора.
Не осећам се баш најбоље због тога.
Немам одговоре на нека питања...
зато што још нисам био у Саудијској Арабији.
Не могу напамет да причам о изгледу земљишта...
нити о начину на који краљ размишља.
Дуго ниси био на терену, Алане.
Ово нису дани Швина.
Више не продајеш бицикле деци.
Желим да будем сигуран да знаш шта радиш...
и да ћеш склопити овај посао.
Ово је продаја.
Вршиш процене.
Правиш планове.
Онда одеш тамо и све се промени,
али свакако урадиш продају.
Знам, жао ми је. Стигао сам касно ноћас...
и заборавио сам да подесим аларм.
Не брини, тек се припремамо.
Сачекај. Људи, зна ли неко како да Алан стигне довде?
Можда би требао да изнајми ауто.
- Можеш ли изнајмити ауто, Алане? - Снаћи ћу се.
- Рецепција. - Овде Алан Клеј. С ким разговарам?
- Зовем се Едвард, господине. - Едвард. Одакле си, Едварде?
- Џакарта, Индонезија, господине. - Џакарта!
Индонезија. Едварде, шта мислиш,
могу ли да изнајмим ауто преко хотела?
Имате ли међународну возачку дозволу?
Не, немам.
Онда не, мислим да то не би било могуће.
- Да ли бих онда могао да изнајмим кола са возачем? - Куда бисте?
До Краљевог Метрополиса економије и трговине.
Добро јутро.
Опростите.
- Јесте ли Ви Алан Клеј? - Јеси ли ти возач?
Возач, водич, херој. Јусуф.
О, не, не, не. Нисам ја шофер. Седите напред.
Ту је вода, ако желите.
Јеси ли сигуран да ће ово чудо издржати до тамо?
Возим се у овом чуду до Ријада сваки дан.
Никад ме није оставило на цедилу.
Само секунду.
- Онда, све је у реду? - О, ма ништа.
Морао сам да откопчам паљење пре него што сам ушао у хотел.
- Зашто? - Да неко не петља са жицама.
Мислиш, да не споји жице и украде га?
Не, мислим да споји жице да експлодира.
Не, не. Нема везе с тероризмом.
То је због једног типа који мисли да му трпам жену.
Можда покуша да ме убије.
Идемо.
- Значи, ја сам у колима која могу да експлодирају - Не, не, не, не, не.
Нема разлога за бригу.
Мислим да он заправо и не уме да тако ожичи ауто.
Није зајебан тип, само је богат.
Било би једино могуће да некоме плати.
Да сте Ви тај богаташ...
унајмили бисте неког да постави бомбу у ауто...
некоме ко Вам трпа жену, зар не?
Јеби га. Сад сам се и ја уплашио.
Како год, Алане... Одакле сте?
Из Бостона.
А, да, Бостон.
Био сам у Алабами. Једна година студија.
- Студирао си у Алабами? - Аха.
Зашто у Алабами?
Мислите зато што сам био једини Арапин у кругу од 1000 миља?
Имао сам плаћену школарину за једну годину у Бирмингему.
- Бирмингему? - Аха.
Мени се свиђа Бирмингем.
Јесте ли гладни? Хоћете да поједете нешто?
Мислиш да свратимо у ресторан? Па тек смо ушли у кола.
- Могли бисмо на једно место у старом граду. - Не, журим се, сећаш се?
О, касните? Не, нису ми рекли да касните.
Треба да идемо овуда ако касните.
- Волите ли Чикаго? - Не зими.
- Не град, групу. - Ох.
- Колико траје вожња? - До КМЕТ-а?
- Молим? - Краљевог Метрополиса економије и трговине.
- Ми га зовемо КМЕТ. - Да, до КМЕТ-а.
Значи тамо идемо?
Шалим се.
Треба нам око сат времена.
- Када је требало да будете тамо? - Осам, пола девет.
Бићете тамо у подне.
Хоћете пеперминт?
Не?
Хеј, знаш шта? Не волим Чикаго.
Ох. У реду.
Да видим шта још имамо овде, важи?
- Хеј, а зашто идете у КМЕТ? - Посао.
- Значи, грађевина? - Не, ја сам ИТ.
А, ИТ. Надам се да знате да се тамо ништа не дешава.
- Па, још увек не. - Не, никада.
Ја сам свој посао урадио. Држим презентацију тамо.
Пуном паром.
Важи. Видећете сами.
Гле, мету песак у пустињи.
Претпостављам да нису синдикалци.
Ми овде немамо синдикалце. Имамо Филипинце.
- Ах, господин Клеј? - Да.
Очекивали смо Вас. Ја сам Сајед.
Сајед.
Селам алејкум.
Жао ми је што сте пропустили превоз.
Чујем да су у хотелу имали проблема да Вас пробуде.
- Жао ми је што касним. - Краљ неће доћи данас,
тако да ће Ваш немар проћи без последица.
Је ли мој Релијанд тим овде негде?
Не, они су у просторији за презентације.
- Пођите за мном. Хоћете ли сока? - О, хвала.
Господине Клеј, дозволите да Вам представим сан нашег Величанства.
Овде се налазимо сада.
А ово је град године 2025.
Са најмање 1,5 милиона становника.
Тамо је лука.
Индустријска зона.
Универзитет.
Пословни центар.
Парк за релаксацију.
Веома импресивно.
Морам да идем.
Изволите, за случај да се поново успавате.
Пуном паром!
Очекујемо Вас у 15:00. Тамо, у главној згради.
Тражите Карим Ал-Ахмеда. Он је Ваш главни контакт.
- Мој тим је тамо? - Да.
- У шатору? - Да. Унутра ћете наћи све што вам је потребно.
Поздрав.
Ето га.
Хеј.
- Кејли. Бреде. Драго ми је да вас видим. - Алане.
- Рејчел. - Добродошли.
Онда, људи, како вам је овде?
Није лоше, само не можемо да ухватимо Wи-Фи сигнал.
Тек нешто слабашно из оне велике пагоде.
Мислим, из пословне зграде.
- Јесте ли икоме ишта рекли? - Мислили смо да је боље да чекамо Вас.
Покушавали смо да пошаљемо мејл Кариму.
Карим Ал-Ахмед. Имам састанак с њим у три.
- То је супер. - То је ускоро.
Да, неће ићи тако.
- Шта ако краљ дође данас? - Неће.
Рекли су ми да неће.
- Па, добро. - Срели сте га раније?
Краља? Не. Не, не, не. Ја...
срео сам се само с његовим нећаком,
а и то је било пре доста година.
- Тада је био принц? - Да. Да, јесте.
Још увек је.
Како се зове зла риба?
- Немам појма. - Рибизла.
Видите, краљ данас неће доћи,
тако да можете да се опустите.
Можда бисмо требали да јавимо фирми...
да су услови овде неподношљиви?
Не, Бреде, требало би да сачекамо да попричам са Каримом Ал-Ахмадом у три.
Да ли знате зашто нисмо у оној згради?
Па, можда су сви продавци тамо.
А можда смо први стигли.
Мало је чудно што смо из Релијанда а држе нас овде.
То је нови град.
Нема правила, а ми смо пионири.
Где ћемо јести?
Дајте, људи. Ми смо у Краљевини Саудијској Арабији.
Ту су пустиње и камиле и шеици и шатори!
О Боже! Јесте ли добро?
Јесам. Зар не знате?
Мене могу убити само златним метком.
Златним метком, капирате?
Лоренс од Арабије?
Ко?
- Поздрав. - Здраво.
- Како се зовеш? - Зовем се Маха.
Маха. Супер. Одакле си?
Зовем се Алан Клеј.
Ја сам из Релијанд Групе.
Имам састанак у три...
са господином Каримом Ал-Ахмедом.
Жао ми је, али се он задржао у Џеди.
Неће моћи да стигне данас.
- Задржао се у Џеди? - Да, господине.
Рекао је да ће бити овде цео дан сутра и да Ви кажете кад желите састанак.
О, у реду, али ја сам из Релијанд Групе...
и ми се налазимо у оном шатору тамо.
Немамо добар Wи-Фи сигнал...
а он је кључан за нашу презентацију.
Мислим да о томе треба да причате са господином Ал-Ахмедом.
- Он је задужен за продавце у шатору. - Јасно.
Било које време сутра ће бити у реду.
Сигурна сам да ће се све решити.
У реду. Хвала, Маха.
Не знаш како да платиш колеџ? Продај кућу.
Колико времена треба да би се продала ова јебена кућа?
- Руби, не могу да променим... - Сереш!
Само је продај, забога.
И онда плати образовање своје ћерке. Ти си одговоран за колеџ.
- Добродошли у Хајат Џеда. - Лаку ноћ људи. Видимо се ујутро.
- Хало? - Здраво, Алане. Треба те Ерик Рендал.
- Океј, супер. - Како то мислиш, није дошао?
Па, задржао се у Џеди.
Састанак је сутра, и бићемо у реду, сигуран сам.
У реду, али ме назови одмах након тог састанка.
- Имам Мајка Винстона на другој линији. - Повежи га.
Здраво, Мацо.
Здраво, тата. Надам се да је на путу све у реду.
Има ли врућине? И прашине?
То је шала. Шалим се.
Овде је све у реду. Не баш скроз у реду.
Мама је звала синоћ...
и хтела је оно што стално хоће...
да тебе окриви за све.
Мени не смета да изостанем са колеџа семестар или два.
Жао ми је, Мацо.
Заправо ми чини добро.
Тата. У реду је.
Добро ми дође пауза да уштедим мало од напојница.
Мсилим, добро ми иде.
Да, али се немој навикавати. Идеш на колеџ.
Слушај, тата, верујем ти. Не слушај маму.
Рекла је, "Шта ће ког врага у пустињи? Његови проблеми су овде. "
Рекла сам јој да знаш шта радиш,
а она се острвила на мене зато што сам на твојој страни.
Каже да сам иста као ти...
не видим велику слику, недостају ми амбиције.
Уобичајено срање.
Могао би да јој докажеш да није у праву, тата.
Докажи јој да није у праву.
- Рецепција. - Овде Алан Клеј.
Да ли је могуће наручити пиво или нешто слично?
Жао ми је, господине, али је конзумирање алкохола...
строго забрањено у Краљевини Саудијској Арабији.
Да, наравно.
- Може ли Дијет-Кола? - Дијет Пепси?
Наравно, у реду. Хвала.
- Хало? - Хеј, тата. Алан овде.
Алан? Звучиш као да зовеш са месеца.
Не, ја сам у Саудијској Арабији.
А шта радиш у Саудијској Арабији?
Па, заправо је веома занимљиво, тата.
Овде сам са Рејлендом...
и нудимо краљу нови ИТ систем.
Имамо изузетну опрему за телеконференције...
и радимо презентацију пред самим краљем.
То је тродимензионални холографски састанак...
Знаш ли шта ја овде гледам на телевизији, Алане?
Не, шта гледаш?
Гледам ову ствар...
како се огромни мост за Оукленд, Калифорнија...
гради у Кини.
Можеш ли то да замислиш?
Они праве наше јебене мостове.
Морам ти рећи, Алане... Када си однео производњу Швина у Кину...
и када је због тога 900 наших људи остало без посла...
могао сам да предвидим и све остало.
Има смисла када си неки јебени крвожедни директор...
који гази по привреди зарад неких сопствених циљева.
Тако то иде.
Али мостови? Никад не бих помислио.
О, Боже, а ти си у некој тамо Саудијској Арабији...
- Тата, прекида се веза. - ... и продајеш холограме фараонима!
- Тата, јеси ли ту? Прекида се. - Е то је...
Проклетство.
Дођавола.
- Поново сам пропустио превоз. - Данас је мој слободан дан.
Шалим се. Радим.
- Колико ти треба? - Седамнаест минута.
Нека буде двадесет три.
Био си у предворју колико, пет минута?
Какву би бомбу неко могао да постави за пет минута?
Откуд ја знам? Гледам исте емисије као и Ви.
- Спремни? - Нема потребе за још драме.
Уффф.
- Хеј, волите ли Елецтриц Лигхт Орцхестра? - Волим.
Хеј, ова џамија се види са мог балкона.
Тамо се јуче нешто дешавало.
- Пуно људи. - Аха, тамо врше погубљења.
Мислиш напољу, јавно?
Да.
Хоћете да се вратимо и видимо шта се сада дешава?
Не! Не.
Хеј, могу ли?
Наравно.
Добро јутро.
- Имамо ли добар Wи-Фи? - Јок.
У реду.
Здраво.
Маха, шта се дешава?
Опростите?
- Је ли г-дин Карим Ал-Ахмед ту? - Бојим се да није.
- Данас је у Ријаду. - Рекли сте ми да ће целог дана бити овде.
Знам, али је синоћ променио планове, жао ми је.
Да те питам нешто, Маха.
Јеси ли сигурна да нема никог с ким могу да причам...
о нашој презентацији за краља?
Бојим се да нема.
Господин Ал-Ахмед је заиста Ваш примарни контакт.
Доћи ће сутра. Гарантовано.
Опростите.
Жао ми је.
Ви сте ново лице.
О, здраво. Треба да се нађем с неким.
- Јесте ли Ви Алан Клеј? - Да, јесам.
Здраво, зовем се Хана. Радим за Карима.
Он неће бити овде данас...
па ми је рекао да се побринем за Вас.
Па, драго ми је, Хана. Одакле сте?
Кренула сам да запалим цигарету. Хоћете ли ми се придружити?
- Вода? - Молим Вас.
- Аух. - Знам.
Овде живимо као тинејџери.
Кријемо своје пороке...
од сеновите војске родитеља.
- Ох! - О, Боже.
- Јесте ли добро? - У реду сам.
- Сигурно? - Да. Хвала.
О, то је...
У завади сам са столицама у овом краљевству.
- Седите са мном. - Важи.
Тако је боље.
- Значи, Ви сте у Рејленду? - Од скора, да, јесам.
Надамо се да ћемо обезбедити ИТ за град.
Покушавам да докучим...
када ће краљ доћи овамо.
Надам се да Вам нису ништа обећали.
Па, нису. Не, заправо нису, али су ме навели да мислим...
да ће наш процес бити убрзан.
О, то би било добро за све нас.
Краљ одавно није свраћао овамо.
Колико одавно?
Па, ја сам овде већ осамнаест месеци, и није дошао ниједном.
Како је са временском разликом? Јесте ли се прилагодили?
Заправо се осечам као стакло...
које треба разбити.
Имате ли пилуле?
Не. Не! Мислио сам да ће ме стрељати на царини.
Имам нешто за Вас.
- Да ли вам је Wи-Фи добар овде? - Овај, да, понекад.
Али, знате, Wи-Фи нам је најмањи проблем.
Изволите.
- Маслиново уље? - То кажете свима који питају.
Гуцните мало када се вратите у хотел.
Прилично сам сигурна да ће Вам разбити стакло.
У реду, екипо! Ево шта сам сазнао.
Прво... ништа ново у вези хране.
Друго... и цитирам, "Wи-Фи нам је најмањи проблем. "
И треће... краљ ће доћи, само нико не зна када.
То је све што Вам је Г-дин Ал-Ахмед рекао?
Нисам се ни састао с њим. Надам се да сутра хоћу.
Онда, треба ли да се спремамо данас?
Да. Отпакујте остатак опреме.
Постарајте се да будемо спремни за шоу.
Мислим да треба да очекујемо неочекивано.
- Алан је. - Треба Вас Ерик Рендал.
Онда, јеси ли се срео с ликом? Каримом Какоонобеше?
Не, али сам се срео с његовим асистентом. Јако фина жена из Данске.
Из Данске? И?
Заиста охрабрујуће. Мислим да ћемо стартовати..
до сутра поподне.
- Добродошли у Хајат Џеда. - Хоћеш рећи да краљ долази сутра?
- Здраво, Алане. - Вероватно не сутра...
али је рекла да ће г-дин Ал-Ахмед ускоро прецизирати детаље.
Шта то треба да значи?
Алане, пола управног одбора ме зове сваких 20 минута.
Стив Миллиген је на вези.
Исусе, мораш ми дати нешто узбудљивије.
У реду.
Драга мацо...
кажеш да је твоја мајка одувек била емотивно нестабилна.
То је само донекле тачно.
Ко је од нас потпуно стабилан сво време?
Драга Мацо...
из ове недотупавне хотелске собе...
пет хиљада миља далеко...
пишем ову исповест...
и молим за твој опроштај.
Напунио сам твој кратки живот...
теретом и бригама...
а требало је да живиш безбрижно.
Моја казна за неуспех...
је то што сам овде, провдавац који иде од врата до врата...
и носи са собом сопствени терет, ову грбицу на леђима...
која је или болест која се спрема да ми прождере кичму...
Тата!
...или гнездо паукова који ми расту под кожом.
Тата!
Твоја мајка ће у оба случаја бити задовољна.
Престани, молим те.
Престани да пушиш, Мацо.
Зато ми опрости што нисам отац каквог заслужујеш...
и што не могу да створим довољно да би пратила своје снове.
Све што могу сада, и ко зна још колико дуго...
јесте да се надам да ће се појавити пролаз...
кроз који ћу моћи да се некако провучем...
и исправим све.
- Јеси ли слободан? - Алане, звучиш грозно.
Да те није прегазила камила?
- Можеш ли ме одвести у КМЕТ? - Па наравно.
Да ли то намерно пропусташ превоз...
да би провео више времена с Јусуфом, твојим водичем и херојем?
Користиш превише речи.
Хеј, волиш ли реге?
Онда, где си набавио цугу, а?
- Молим? - Препознам мамурлук на далеко.
- Где си је набавио? - Радије не бих рекао.
Шта, мислиш да би угрозио свој извор?
- Мислиш да је то смешно? - Мислим, да.
Али, слушај, данас не треба да идеш у КМЕТ.
Нема шансе да ће краљ доћи.
У Јемену је.
- Јусуфе, шта то радиш? - Хоћу да се побринем за тебе.
- Овде? - Да, није далеко.
Куда идемо?
Па, рекао си да хоћеш да пробаш праву арапску храну.
Нисам то рекао.
Биће све у реду. То је најбољи лек за мамурлук у граду.
Хајде.
- То је била она. - Ко?
Жена са којом не бих требао да разговарам.
Зове се Џамила. Дивна девојка.
Прелепа, знаш?
Али, нажалост, не превише паметна.
Слатка, али глупа као тоцило.
Ето, удата је за старијег типа.
Тај старији тип је јако богат.
- Такође је и мало чудан. - Чудан?
Мислим да је некакав међународни свингер.
Шта то значи?
Мислим да одлази у Европу и упражњава секс с дечацима.
Значи да је геј?
Геј? Не. Мислиш да то значи да је геј?
Како год, пре неколико недеља она почиње да ми шаље поруке.
У почетку је то из досаде, оно, "Шта радиш?"
Бла, бла. Али, у задње време поруке постају секси.
Да он види било коју од тих порука, ја бих био мртав.
Она би извесно била мртва.
Значи, она тим порукама угрожава свој живот?
- Поново она. - Зашто тако причаш с њом?
- Како то мислиш? - Просто гугучеш.
Као да ти је девојка.
Слатка је, знаш?
- Треба да разговараш с њим. - Шта? Не.
- Не, не, не. - Мораш да седнеш с њим...
и да га погледаш у очи...
и да му кажеш да ниси имао ништа с његовом женом.
- Пошто ниси, зар не? - Не, ништа. Никад.
Мораш му рећи.
Тако ће знати да говориш истину.
Погледаш га у очи.
Јер, да му крешеш жену...
не би смео да му изађеш на очи.
Веруј ми. Само ћеш тако решити ситуацију.
Алане, твоја леђа. Шта је то?
Скинуо сам красту. Је ли гадно?
Хоћеш ли код доктора?
Алане, где си ти? Зашто ниси овде?
- Зато што се данас ништа не дешава. - Зашто не?
- Краљ је у Јемену. - Срање.
- А где си ти? - Код доктора.
- Јеси ли болестан? - Не, није ништа. Без бриге.
- Бићу у реду. Без бриге. - Океј, у реду.
- Али не заборав... - Морам да прекинем.
Причаћемо ујутро. Здраво, Ериче.
- Господин Клеј? - Да.
Ја сам Др. Хаким. Уђите..
Јесте ли Ви нешто урадили с овим?
- Мало сам истраживао. - Чиме?
- Ножем за одреске. - Покушали сте да се убијете?
Не.
- Узимате ли нешто? Прозак? - Нисам у депресији.
Био сам радознао.
- Покушавао сам да видим... - Имате мању инфекцију.
Онда, шта је та ствар?
Претпостављам да је само липом.
То није лоше?
Па, ако је липом, то је само израслина, као циста.
- Значи да је... - Бенигна.
- Сигурни сте? - Не, да бисмо били сигурни, требамо...
да истражимо још мало.
Некако је превише близу кичме...
- и није ми добро у задње време. - Није Вам добро?
Неспретан, успорен, недостаје ми енергије.
- Можете ли бити одређенији? - Не знам...
мислим да сам се изгубио.
Снага и одређене способности.
- На пример? - Увек сам јако добро...
поједностављивао ствари.
Смиривао и стишавао компликоване ситуације и ствари.
Значи, осећате да је ова израслина разлог...
за губитак тих способности?
- Мало вероватно, зар не? - Рекла бих да је мало вероватно.
Требало би да урадимо биопсију да бисмо били сигурни.
- Биопсију? - Да, и да је пошаљемо у лабораторију.
Супер.
Ово Вас стварно брине, зар не?
Много ме тога брине.
У реду, можете се пресвући.
И мени се исто десило пре неколико година...
као стезање у грудима.
Када сам радила ЕКГ...
била сам сигурна да ће пронаћи шум на срцу...
или неку аритмију, или нешто што ће објаснити замор.
И?
И, није било ничег.
- Штата. - Заглавили смо с нашим глупим добрим здрављем.
Дођите поново у недељу...
и погледаћемо резултате, у реду? - У недељу?
- Наш викенд је петак и субота. - Ах, да. У реду, у реду.
- Хоћете ли Ви бити овде у недељу? - Да.
- Видимо се, господине Клеј. - Хвала Вам.
Жена доктор, а?
- Одакле је? - Не знам.
- Али је била Саудијка? - Да, мислим да јесте, зашто?
Немамо пуно жена лекара...
тако да је просто невероватно да си одмах налетео на једну.
- Је ли носила вео? - Јесте, хиџаб.
И био си сам са њом?
Занимљиво, занимљиво.
Хеј, у које време сутра?
Ућути.
Добродошли у Хајат Џеда.
- Алан је. - Хеј, Хана овде.
- Добро, а Ви? - Нисам питала како сте.
- Мислио сам да треба да знате. - Океј.
- Јесте ли већ легли? - Не, зашто?
- Вечерас је забава у амбасади. - Данској амбасади?
Име, молим.
Сорен Кјеркегард.
Град?
Копенхаген.
Водка.
Тражим Хану.
Опростите.
Хеј, где сте?
Немам појма. Где сам?
Хајде да направимо грешку.
Океј.
Чини се као да имате план. Ценим то.
- Толико Вас узбуђујем? - Жео ми је. Дивни сте.
Не могу се ослободити чињенице да сам мало припит...
и да сам на поду...
гардеробе данског амбасадора...
са прелепом женом коју заправо не познајем.
Бисте ли се увредили да покушам нешто друго?
Не бих се увредио...
али радије немојте.
- Ово је фрустрирајуће. - Јесте.
Шта онда мислите да треба да радимо?
Хоћете да Вам испричам стварно добар виц?
- Хеј, волиш ли Елвиса Прислија? - Не! Не!
Молим? Да.
- Да? - Да, само не сад.
Знаш, тај твој распоред спавања почиње да ме забрињава.
Синоћ сам имао јако уврнуто вече.
- Је ли? Шта... - Не могу да причам о томе.
- Зашто не? - Обећао сам да нећу.
О. У реду, наравно. Да.
Шта се десило?
Хеј, јесте ли добро?
Јесмо.
Шта се десило с климом?
Једноставно је стала.
Спавамо око сат времена, опростите.
Има ли шансе да се краљ појави данас?
Не, данас је у Ријаду.
У реду, знате шта? Доста ми је.
Идем тамо, и вратићу се с неким одговорима...
у вези климе, и хране, и Wи-Фи-ја.
И макар неком назнаком временских оквира.
Ау, Алане, одакле долази такав испад?
Не знам, Рејчел.
Али обећавам да ћу га употребити на добробит свих.
Добро јутро.
Здраво.
Здраво, Маха. Како си? Је ли Карим Ал-Ахмед ту данас?
Бојим се да није.
А хоће ли долазити данас?
- Мислим да неће. У Њу Јорку је. - У Њу Јорку?
- Шта је са Ханом? - Ханом?
Данкиња, ради овде.
- Ја... - Бићу у реду. Хвала, Маха.
Опростите. Могу ли Вам помоћи?
Тражим Хану, консултанткињу из Данске.
Бојим се да је у Ријаду данас. Могу ли ја помоћи?
Алан Клеј. Ја сам из Релијанд Групе.
Карим Ал-Ахмед.
Карим... Карим Ал-Ахмед?
- Нисте у Њу Јорку? - Не, нисам.
Опростите, г-дине Клеј, али морам да идем...
на састанак, а већ касним.
Зашто ми се не придружите...
и можемо успут да поразговарамо?
Куда?
На оно градилиште. Тамо се граде станови.
Састајем се са једним од архитеката.
- Рецепционерка је рекла да нисте ту данас. - Опростите, она је нова.
- Били сте овде протекла два дана? - Не.
Лепо.
- Хоћете ли да возите? - О, не.
Молим Вас. Изволите.
Будите уверени, ниједан понуђач...
нам није важнији од Релијанд Групе.
Лепо је то чути.
- Али, има потешкоћа. - Реците.
Не можемо да припремимо презентацију.
- Зашто? - Зато што смо у шатору.
Жао ми је, али то је дезигнирана зона за презентације.
- Треба нам жичана веза. - То је немогуће.
Онда нам бар треба добар Wи-Фи.
То ћемо средити. Шта још?
Клима уређаји не раде.
Мој тим је у агонији.
- Одмах ћемо то решити. - Шта још?
Како да се хранимо? До сада смо куповали храну у хотелу.
Након овог викенда, свакодневно ће вам се достављати храна.
Још нешто?
Колико дуго ћемо чекати краља?
Скрените лево овде.
- Данима? Недељама? - Не могу да знам. Не знам.
- Месецима? - Надам се да не.
Вау.
Видим да и Ви мора да возите спортски ауто у Америци.
Не, не, не.
То је привилегија за извршно руководство.
Некад смо организовали приватне трке у Тексасу.
Када сте радили за Швин?
Да.
Имао сам Швин бицикл када сам био дете.
- Заиста? - Да.
Живео сам у Њу Џерсију око пет година.
Онда смо касније на факултету имали као задатак проучавање Швина.
Занимљив период.
Овуда.
Швин се правио у Америци...
Ралеј у Енглеској, италијански бицикли, француски.
Неко време сте имали праву међународну конкуренцију.
Имали сте избор међу веома различитим производима...
различитих наслеђа, одзивности, техника.
- Тога више нема. - Шта се, по Вама, догодило?
- Мислио сам да сте то проучили. - И јесам.
- Швин је прешао у Кину. - Јесте.
Могли су да праве наше бицикле много јефтиније и много брже...
и тада је изгледало да је то добра идеја. - Али није била?
Очигледно је да није.
Научили смо их како да направе добар, солидан бицикл.
Прихватили су тај наук и почели да праве сопствене бицикле.
- Сада они владају тржиштем. - Зато што их продају у бесцење.
Једноставно узимају различите налепнице...
и стављају их на потпуно исте бицикле.
Направљен је у истој фабрици негде у Азији...
као и сви други брендови тамо, и сада је Швин само један од њих.
Да ли икада мислите да је могло бити другачије?
- Ја, лично? - Били сте у управном одбору Швина...
када се то дешавало, зар не?
Мислите ли да је постојао начин да компанија преживи?
У Америци, мислим.
Било је компликовано.
Да ли знате да већ има људи који живе овде?
- Стварно? - Да.
Треба да погледате један од станова.
Ја? Зашто?
Проводићете време овде у имплементацији ИТ плана, зар не?
Па, хоћу. Ако добијемо посао, хоћу.
Опростите.
Задржаћу се неколико минута.
Само напред, то је на петом спрату.
Лифтови још увек не раде.
Пођите степеништем, није далеко.
Позвоните на врата 501.
Тамо је човек, Хасан, он ће Вам све показати.
Брзо ћу Вам се придружити.
- Господин Клеј, претпостављам. - Хасан?
Јако ми је драго. Изволите.
Карим Ал-Ахмед ме позвао. Извињава се, морао је да оде.
Откачио ме?
Не бих знао. Речено ми је да Вас одвезем.
Чај?
Или нешто јаче?
Имате ли хладно пиво?
Наравно.
- О, хвала Вам. - Нема на чему.
Значи, Ви стварно живите овде?
Не, ово је продајни простор. Ја живим на спрату.
Како иде посао?
Искрено, прилично напорно.
Баш штета.
Ни од кога не добијамо чврсте гаранције.
Шта је са оним ресторанима које промовишете у приземљу?
Када ће се они отворити?
То је блеф.
Нисмо продали никакав простор тим компанијама.
Добродошли у Хајат Џеда.
Селам алејкум?
Јусуфе...
- Мислим да доживљавам шлог, или тако нешто. - Алане?
Господине Клеј, не спавајте. Погледајте ме.
Јесте ли пили? Причајте са мном.
Бићете у реду.
Као што сам рекла, заглавили сте са својим глупим добрим здрављем.
Шалите се?
Шта ми се догодило?
Нисам могао да дишем. Препао сам се.
Мислим да је страх све и покренуо.
Како то мислите?
Ти симптоми су обично индикатор...
онога што називамо нападом панике...
што обично доводи до физичког слома...
а чему сигурно није помогао Ваш џет-лег.
- Хоћу ли ићи у затвор? - Не, нико ништа није видео, мислим.
- Ви јесте. - Да.
Зар нисте у обавези да пријавите да сам у поседу незаконитих деривата?
Не, али мислим да не бисте требали да ово пијете.
Лоше утиче на Вас.
Имамо боље пиће у Џеди.
- Имам једно питање. - Да?
- Шта радите овде? - Звали сте ме.
- Стварно? - Да, радила сам ноћну.
Управо сам завршила операцију.
Хвала.
Алане! Алане.
Јусуфе.
- Селам алејкум. - Алејкум селам.
- О, Боже, и тебе сам звао. - Забрињаваш ме.
Жао ми је. Јусуфе, ово је Др. Хаким.
- О, хвала Богу. - Одмарајте.
- Покушајте да одмарате преко викенда. - Хоћу, хвала.
- Шта се дешава? - На шта мислиш?
Шта ова Саудијка ради сама с тобом усред ноћи?
Она је мој лекар.
Знаш ли да је то апсурдно?
Ти и саудијска жена лекар.
- О чему причаш? - Можда је удата.
- Сигурно има децу. - Јусуфе!
За жену попут ње је пуно тога на коцки.
Јусуфе, престани. Који ти је враг?
Немам ништа са својим лекаром.
Опрости, Алане.
- Опрости. - Јеси ли у реду?
Чуо сам неку буку испред своје куће.
Устао сам из кревета.
Видео сам три човека како стоје крај прозора.
Замало сам се усрао у гаће.
- Муж? - И његови крвници, да.
Само су стајали тамо, то је све.
- Морам да одем из града. - Да одеш? Где?
У очеву кућу у брдима. Тамо ме неће наћи.
То је моје родно село. Тамо ће ми сви пазити леђа.
Наоружани смо, и те ствари.
Жао ми је због ствари које сам рекао.
Колико има до тамо?
- Волиш ли Рашида Ал-Маџеда? - Није лош.
То је мој нећак, Салем. И он иде.
- Ово је мој нећак Салем. - Хеј. Селам.
Он је унук друге жене мога оца.
- А шта си ти? - Ја сам трећи син његове треће.
Мој отац има четири жене.
Добродошао у КСА.
Заборавио сам на то.
Извини. Знаш већ ко.
Шта значи оно, "Излаз Не-муслимани"?
Јусуфе?
- Молим? - О, срање.
- Шта се дешава? - Промашио сам излаз.
Престаните. Хеј, престаните!
Шта се дешава?
Теби није дозвољено да уђеш у Меку.
То је света земља. То је само за муслимане.
- Молим? - Заборавио сам.
Ствар навике. Увек идем овуда.
Хеј, хоћеш да те прошверцујемо кроз свети град?
Даћемо ти огртач. Можеш да прођеш.
Ако нас зауставе, само изговори свој омиљени стих из Курана.
- То је та чувена џамија? - Ал-Харам, да.
Ал-Харам. Вау.
Уствари, можеш ли да је не гледаш?
Да, наравно.
Да, опрости.
Жао ми је.
О, срање.
Шта значи када то урадиш?
- Када тако подигнеш прст? - То значи "Даће Бог".
- И то помаже? - Прекида расправу.
Пандури.
- Селам алејкум. - Алан.
Алан.
- Здраво. - Хоћеш ли с нама?
Не, разгледаћу околину, у реду?
- Селам. - Селам.
- Треба ли Вам превоз? - Не, не, хвала.
Кренуо сам у шетњу.
Сликате?
Да, место је предивно.
Посматрао сам Вас одозго.
- Пуно сликате. - Да, претпостављам.
- Американац? - Да.
Све те слике... Радите за ЦИА-у, или тако нешто?
Само хонорарно.
Ништа стално.
- Алане! - Опрости.
Извини.
- Мислили смо да си киднапован. - Не, био сам...
Прелепо је, само сам шетао.
Шта је с овим пушкама?
Заправо сам то хтео да ти покажем.
Ова је припадала моме деди.
- Јако је лепа. - Јесте.
Видиш, и мислио сам да знаш понешто о пушкама.
Својевремено сам био солидан стрелац.
Хоћеш ли вечерас с нама у лов на вукове?
- Вукове? - Да.
Где? Овде?
Да, у задње време вукови убијају овце, и спрема се лов.
Тражимо све који умеју да пуцају.
Стварно си рекао овом лику да радиш за ЦИА-у?
Не, он ме питао да ли радим за ЦИА-у.
Рекао сам му да повремено радим хонорарно за њих.
Зашто би рекао тако нешто?
Била је то шала. Шалио сам се.
- Питао ме...то је било смешно питање. - Њему није смешно.
Сад треба да га убедим да немаш везе са ЦИА-ом.
Како да то изведем?
Па, да радим за ЦИА-у...
сигурно то не бих рекао првом који ме пита.
- Рукуј се с њим. - Молим?
Рукуј се с њим. Рукуј се с њим.
- Ниси то требао да кажеш. - Знам.
- Људи не воле такве шале. - Схватио сам чим сам рекао.
То је као да се нашалиш да имаш бомбу, а пролазиш контролу на аеродрому.
Да, и ја сам на то помислио.
Хајдемо у лов, важи?
Тамо је растргнута задња овца.
- Јеси ли био у војсци? - Не.
Мој отац је био.
- Где? - Био је добровољац у Кореји.
- Али ти ниси хтео да идеш у војску? - Ја? Не.
- Зашто не? Нема добрих ратова? - Управо тако.
Али би се борио у Другом светском рату?
Ишао бих, али бих гледао да избегнем Пацифик.
- А да си сада млад? - Јусуфе, зашто сва та питања?
Размишљаш да одеш у војску?
- Можда. - Не, немој. Немој.
- Зашто да не? - Не, треба да идеш на колеџ...
и да га завршиш, и да имаш неке опције у животу.
Овде нема опција, Алане. То ти је јасно.
Онда иди одавде.
Радије бих да останем и учиним ствари другачијима.
То није ништа. То су само овце.
Хеј, Алане. Да ли би се борио за нас?
Борио за вас како?
Нико неће напасти Саудијску Арабију.
Неће, знам. Радознао сам. Занимају ме појединци.
Вероватно. Мислим да имамо пуно људи...
који су спремни да се боре и подрже друге људе који хоће да буду слободни.
Американци воле разлог.
Значи, ако започнем овде демократску револуцију, ти би ме подржао?
- Значи, то планираш? - Не, само питам. Да ли би?
- Наравно. - Како?
- Па, не знам. - Да ли би послао трупе?
- Ја лично? - Не, знаш на шта мислим. САД.
Послали трупе? Нема шансе.
- Ваздушну подршку? - Никако. Не.
- Изненадни напад? - Овде? Ни теоријски.
А лично? Да ли би лично дошао да ме подржиш?
- Да. - То је било брзо.
- Сигуран сам. - Луд си.
Вратићу се.
Добродошли у Хајат Џеда.
Хоћеш ли... хоћеш ли ме чекати овде?
Значи, чекаћеш?
Господин Клеј?
- Да? - Уђите.
Молим Вас.
Збуњен сам. Зар др. Хаким није ту?
О, не. Није ту данас.
Али имамо овде резултате Ваше биопсије.
- Седите, молим Вас. - Да.
Нашли смо неке претканцерозне ћелије.
- Претканцерозне? - Да. Требали бисте да то уклоните.
Да уклоним шта?
Липом, целу ту ствар, и то што пре.
Можемо то урадити овде. Није ништа компликовано.
- Када би то било? - Може ли сутра?
Здраво.
- Шта радите овде? - Опростите.
Опростите. Жао ми је.
- Вау. - Алане.
- Шта си урадио? - Јеси ли применио мито или уцену?
- Имамо јак и стабиан сигнал. - Храна је феноменална.
- Пробали смо да те добијемо. - Био сам ван града.
- Шта год да си урадио, упалило је. - Главни си, Алане.
- Онда, јесмо ли спремни? - Само секунду.
- Хеј, Дејве. - Хеј, Бреде.
Како је?
Извините.
- Ево га. - И овде. Мало је ниска резолуција, али...
- Чекај да подесим ово. - Боље је.
Ето те! Покажи ми однос покрета.
- Ово би требало да је твоје лепо лице. - Аха.
- Овде је мој заклон. - У реду.
Хајде да проверимо стабилност пројекције својим омиљеним објектом..
Лагано и фино.
Онда, хоће ли се стварно десити данас?
Велико ми је задовољство, Ваше Величанство.
Ваша краљевска Висости, уважени чланови...
краљевске породице.
Вековима већ, посао се склапао...
на исти начин на који су се склапала и пријатељства.
Културе и језике је одвајала
тек дужина пружене руке.
У Бостону, Масачусец,
ваши пријатељи из Релијанда развили су
нову технологију...
за виртуелне сусрете глобалних размера.
Дозволите да вам демонстрирамо.
Хеј, Алане. Наздравље.
Можете бацати дрвље и камење...
али ме холограми не могу повредити.
Алане, Ерик је на вези.
Сјајан посао, Алане. Свака част.
Сад само да држимо палчеве да се не загрцну од нашег буџета.
- Сви су одушевљени. - Да, и ускоро ћемо знати.
Можда бисмо требали да прославимо. Треба ли Вам превоз?
Мислим да би требао да останем са својим тимом.
Да, у реду.
Јеси ли ти анестезиолог?
- Здраво, г-дине Клеј. Како сте данас? - Добро сам, хвала.
Добро. Ово је др. Веи из Кине...
и његов асистент.
- Они ће ми помагати при захвату. - Др. Веи из Кине.
- Здраво. - Дајте ознаке и антисептик.
- Здраво, г-дине Клеј. - Здраво, др. Хаким.
Жао ми је што нисам стигла на време.
Нисам мислио да ћу Вас поново видети.
Сада ја преузимам. Требало би да анестетик већ делује.
- Је ли довољно топло? - Јесте.
- Хвала. - Скалпел.
Све време операције ћу Вам причати шта радим...
али би Вам можда било лагодније...
када бисте мислили на нешто сасвим друго.
На добру особу. На лепо сећање.
Можда нешто лепо што очекујете.
У реду.
Сада ћу прићи захваћеној област...
и направити мали рез поред отеклине.
"Није обраћао пажњу на сеоску децу и сав опчињен...
мислио је на Божићно вече. "
- Стварно ће ти се допасти. Само слушај. - Не, тата.
- Обећао си. - Стварно је супер виц.
Молим?
Сада сам направила све неопходне резове...
и можда осетите незнато трзање док будем вадила цисту.
- Лепа си. - Шта радите овде?
- Брине ме пуно ствари. - Биће све у реду.
Ево је.
"Драга др. Хаким.
Надам се да ће Вас ова порука затећи у добру.
Ваша вештина је јако брзо пресудила оној цисти.
Желим да Вам поново захвалим.
Осећам поновни налет енергије након операције...
и већ сам успео да ту енергију...
успешно пренесем на друге.
Једина квака је у томе што сада немам ништа...
чиме могу да правдам своје проблеме.
Та мала израслина је била разлог свему, а сада је нема.
Ипак, мислим да сам Вам дубоко захвалан.
Алан Клеј. "
"Драги г-дине Клеј, иако је било...
мало теже него што сам очекивала, операција је била једноставна.
Обично, сазнање да не умиру од малигног тумора...
подигне расположење већини људи,
али Ви нисте попут већине људи, зар не?
Др. Зара Хаким. "
"Драга др. Хаким, моје расположење је заиста добро,
можда чак и предобро.
Осећам благу вртоглавицу Не знам због чега.
Мислим да имам необичну нову израслину на леђима.
Нисам лекар, али ми се чини да је у питању гумена рукавица.
Постоји ли шанса да вам је једна остала?
Понекад људи оставе нешто попут рукавице...
у некоме ко им се допада...
у нади да ће вађење бити прилика...
да га поново виде.
Ваш Алан. "
"Драги Алане, можда и јесам оставила нешто.
Вероватно сунђер?
Или залогај ужине коју сам јела током операције.
Мислим да морам да те видим поново.
Можда ван болнице?
Не би требало да забрињавамо твоје осигуравајуће друштво.
Зара. "
"Драга Зара, то је јако добра идеја.
Да будем искрен, немам појма како се то ради у КСА.
Мислим, како се г-дин Алан клеј сусреће са др. Заром Хаким...
изван болнице.
Надам се да није неумесно да те питам за савет. "
"Доћи ћу по тебе у среду у подне.
Написаћу твоје иницијале на картици...
и ставити је у ветробран. "
- Како си данас? - Дивно, супер. Како си ти?
Јако добро. Воде?
- Морам да се извиним. - Због чега?
Због оног дана. Повредио сам твоју приватност.
То су биле непредвидиве околности.
- Изгледала си забринуто. - И била сам.
Имам правних тешкоћа са својим мужем.
Разводимо се. Ружно је.
Тог јутра сам се управо вратила из суда.
Је ли сада све сређено?
Мислим да ће ускоро бити.
На жалост, то је у његовим рукама.
- Мислиш, правно? - Да.
Развод је компликован у овој земљи.
Компликован је у свим земљама.
Вожња ће трајати више од сат времена.
Док стигнемо тамо...
знаћемо једно о другом све што је битно.
- У реду. - Имам децу.
- Претпоставио сам. Имам и ја. - Претпоставио си?
Па, можда не претпоставио. Претпоставио сам да је вероватно.
Помислила сам да си нешто проценио по мојим боковима.
Знаш, неки људи могу да закључе по начину на који жена хода.
Не, нисам толико паметан.
Па, сада су тинејџери. Живе са мном.
Како се зову?
Ранија, има 14 година, Мустафа, њему је 15.
Покушавам да спречим да постане дркаџија попут свог оца.
Шта саветујеш?
- Прича ли ти ишта? - Јеси ли ти ишта причао својој мајци?
Буди негде сама с њим. Води га на камповање.
Не могу да водим сина на камповање. Ми овде не идемо на камповање.
Ми не живимо у Мејну.
- Колико деце ти имаш? - Јендо. Ћерку.
Кит. Има 21 годину.
- Да ли ти ишта говори? - Да, говори.
Али нисам сигуран...
- У вези чега? - Да ли јој помажем.
Да ли те понекад зове без нарочитог разлога?
- Да. - Значи да си добар.
Шта мислиш да би наша деца рекла на све ово?
На шта мислиш? На тебе и мене?
- Велики судар култура? - Претпостављам.
Молим те. Тек нас нит раздваја.
Видиш, и ја тако мислим.
Тако и јесте.
- Вау. - Да.
Дај ми свој сако.
Хвала ти.
Чудна ствар у кући на плажи.
Сви желе да буду негде друго.
Грозна је, зар не?
Мој брат купује слике где год да оде.
Укус му је никакав.
- Време за пливање. - Време за пливање?
Идемо на пливање. Обући ћеш костим мог брата.
- Спреман? - Спреман.
Иди. Ја ћу за тобом.
- Извини.
Опрости.
- Нисам хтела да те уплашим. - У реду је.
Морам да зароним. Комшије.
Морам да те упозорим. Обучена сам као ти.
Ако нас неко види како ронимо, мислиће да смо два мушкарца.
Само леђа у мушким купаћим гаћицама.
Разумеш ли?
Вау.
Да.
Шта сад?
Дубоко удахни, а онда полако испуштај дах.
Прошло је пуно времена.
Да. И мени је.
Колико дуго?
Не знам.
Не знам ни ја. Једва да се сећам.
Имам једну причу.
Мислим о њој откако смо причали о твом сину.
Испричај ми, молим те.
Мој отац и ја смо
ишли на камповање неколико пута.
- Опет камповање? - Прича није о камповању.
Било ми је једанаест или дванаест година.
Једном ме је одвео у Њу Хемпшир.
Било је хладно,
јер је претходне недеље падао снег.
Отишли смо у национални парк.
Паркирали смо се и отшетали дубоко у шуму.
Ходали смо бар четири сата.
Скоро да је зашло сунце, па смо стали.
Нигде никакве цивилизације на видику.
Знаш, мислио сам да је тако планирао,
али је било јасно да је и сам тек укапирао где смо,
и да нема шансе да ћемо се вратити пре мрака,
а преко ноћи ћемо се заледити од хладноће.
Да не помињем вукове и медведе.
- Вукове и медведе? - Да.
Упитао ме је, "Шта да радимо, сине?"
Схватио сам да је у питању некакав тест...
па сам почео да размишљам о свим могућим извиђачким вештинама...
и на крају сам рекао: "Да направимо склониште?"
Онда смо почели, и на смену смо резали и везивали грање.
Направили смо савршен заклон.
Сакупили смо борове иглице и посули земљу њима.
Онда ме он пита, "Алане, шта нам сад треба?"
И знао сам. Требали су нам игла и конац.
Или селотејп.
За шта?
Да направимо врећу за спавање од своје одеће.
Расекли смо своје јакне и залепили комаде...
тако да смо добили велику и широку врећу.
Спавали смо у њој, у свом дугом доњем вешу.
- У истој врећи? - Да.
Морам ти рећи, када смо се сместили...
било нам је стварно топло.
Нисте запалили ватру?
Нисмо имали ватру. Само један другог.
А ујутро?
Поново смо скрпили своје јакне и отишли кући.
Добро је.
Хеј, Кит.
Пишем ти да бих ти јавио да ћу одложити...
свој повратак у Сједињене Државе...
и да не знам на колико дуго.
Посао због којег сам био овде у Џеди није прошао.
Конкуренција из Кине је понудила исту технологију у краћем року...
и у пола цене.
Није требало да будем изненађен...
али ето, био сам изненађен.
Зато, Кит, део наших живота који се односи на новац још није решен...
али радим на томе.
Добио сам овде нови посао, и јако је добро плаћен.
Чак довољно да те врати у школу од следећег семестра.
Настави да верујеш, Кит, пошто ја верујем у тебе.
Снажна си, и млада, и имаш времена.
Ја више нисам млад, али ти морам рећи...
да у мом животу постоји сила...
која чини да се пново осећам снажним.
И осећам да имам времена.
Мора да има времена.
Очи, уши и прсте позајмио МиднајтКолер
Преузето са www.титлови.ком