www.titlovi.com
To su fanfare.
Sjajno... muzika za doček.
To su "Fanfare za sina"...klasika.
Tata, raskopčao sam košulju. Ne nosim kravatu.
Mladi čovek sa kravatom daje izjavu.
Kakvu, da me ujutro otac oblači?
Niko ne nosi kravatu na ove stvari.
Šta?
Bez kravate kao da vodimo razgovor o seksu.
Moj Bože.
Reč od šest slova za lamu.
Lamu? -Da.
Vikuna.
Kako možeš to da znaš?
Daj mi još jednu. -Dobro, bespredmetno.
Kako se još kaže bespredmetno?
Bespredmetno? -Da.
Bespredmetno je već druga reč.
Hajde, ima devet slova.
Mama. -Da?
Upravo si promašila skretanje. -Ne, nisam.
Gledaš pravo u znak na kojem piše, "Midlton univerzitet, ne ovim putem."
Ne znam o čemu govoriš.
Šta je sa tobom? Zbog tebe ću da zakasnim.
Besmisleno je! -Šta je besmisleno?
Prokleti sinonim za bespredmetno.
Besmisleno.
Je li tako?
Slušaj, Konrade, poznam taj Midlton,
nije baš u vrhu tvog spiska, ali daj mu šansu.
Ponekad neka mesta mogu da te iznenade.
Iznenađen sam što niko ne nosi kravatu.
Zar ne možeš da parkiraš napred, kao većina vozača na planeti?
Već sam ti pre rekao, imaš bolji pregled kad napuštaš parkirno mesto...
Tata, upravo si parkirao.
Zdravo, izvinite.
Izvinite.
Izvinite. Zdravo, dobro jutro.
Zdravo, dobro jutro. -Zauzeli ste moje mesto.
Mislila sam da ste ušli na ono. -Ne, hteo sam unazad... znate, hteo sam...
i onda da u rikverc uđem na ovo mesto. -Vi ste jedan od onih.
Šta to znači? Vidite, ovo je parkiralište.
Ima mesta. Slavite.
Slavim?
Naravno, lik koji nosi leptir mašnu bi u rikverc ušao na parkirno mesto.
Mama, pusti to.
Slavite.
Kladim se da pegla svoje gaće.
Kladim se da čeka 30 minuta posle jela da ode da pliva.
Znaš, zadimljavanje je bespredmetno?
Da, i kladim se da klinca tera da nosi kravatu.
Moj Bože, idemo!
Naravno, ona vozi X5 sa felnama od 20 inča,
jer svi znamo kako džombasti mogu da budu asfaltni putevi.
Ima tablice iz Kolorada.
Da, neka Bog čuva grizlije.
U redu, zdravo svima.
Okupite se. Evo nas.
Nadam se da su svi imali ugodnu desetočasovnu vožnju.
Dobro, dobrodošli u Midlton!
Prvo, upoznajmo Džastina. Zdravo.
To sam ja. Ja sam Džastin. Drago mi je što smo se upoznali.
Zdravo, Džastine. Danas ću malo da vas provedem.
Propustimo ove nevaljale momke...
malo brošura, mapa univerziteta, da znate gde idemo.
Hvala vam, dobro.
Par stvari o meni... student sam treće godine
iz dve oblasti, muzike i hortikulture...
nažalost poznat kao Tariguz.
Hvala.
Imaćemo obilazak od par sati, nakon čega ćemo da napravimo pauzu za ručak.
A nakon toga, imaćemo prilično uzbudljivu stvar.
Upoznaćete univerzitetski personal iz odeljenja po vašem izboru.
Vremenom, kad se oglase popodnevna zvona...
...zaljubićete se.
To vam garantujem.
Pa, u redu, krenimo sad u mali obilazak, vi rok zvezde.
Hajde! Krenimo.
Imaju planetarijum. -To je opservatorija.
To je opservatorija, šefe.
Smešna stvar u vezi ove staze... građena je rukama hiljada dece 1842.
Kakva šteta zbog savršene, divne kravate.
Pričajte mi o tom...
Divan dan. Idemo ovde.
Dođite. Dođite. Nemojte da se stidite.
To sam samo ja.
Fakultet koji se smestio na preko 100 hektara koji oduzimaju dah,
1887, osnovao je Lounds Poup Midlton,
koji se obogatio na kitovoj masti pre nego što je našao svoj pravi poziv
u obrazovanju i čovekoljublju.
Njegova bronzana statua nekad je stajala na ovom pijadestalu,
ali postala je plen nekih razbojnika kasnih šezdesetih.
Zašto nije postavljena nova?
Ove čizme su, na neki način, postale živa metafora za misiju u Midltonu.
Jeste li imali neke slučajeve smrti na Univerzitetu?
Bili biste iznenađeni. Bilo je mnogo slučajeva.
Samo se šalim. Nije bilo... ne.
Ovde je veoma, veoma bezbedno.
Imamo bezbednosni tim studenata. Oni su dobrovoljci.
Stalno patroliraju. Dali smo im male pendreke.
Brinu se da sve bude u redu. To je dobar sistem.
Vidim da je vrh čizme prilično istrošen. Je li to tradicija... dodirivanje vrha čizme?
Da, da. Hvala što ste to izneli.
Pre nekog važnog dana, ispita ili tako nečeg, trebali biste da poljubite čizmu.
Ima li silovanja?
Ima mnogo silovanja. Ali to je tipično za fakultet.
Zbog toga i dolazite ovde.
Da. To je fantastična tradicija.
Trebam kafu. -Imaš dve šoljice u autu.
Hoćeš jednu? Da ti donesem? -Ne.
Ima li još pitanja? Volim pitanja.
Neće ni da primete da sam otišla, u redu?
Izvinite. Sledeće zaustavljanje u obilasku biće Poupova biblioteka.
Ova stvar je potpuno nova, prilično će da vas impresionira.
U redu? Samo zapamtite, ne razmazujte po staklu.
Vidimo se u biblioteci.
U redu. I pre ulaska, pogladite čizme.
Hajde, bitange.
Zabavljamo se. Zabavljamo se.
Recite to.
Alo, da. Doktor Hartman.
Da, alo?
Da, doktore. A... alo? Alo?
Neverovatno.
Jednu od ovih, molim vas.
Dajte dve.
Čujem da ste mirni sa doktorima onda.
Pričao sam... doktore...
ali... kad... Džordže, ti si...
Veza... Džordže?
Džordže? Hej.
Džordže, jesi li...?
Ne čujem... tamo si?
Džordže, umirem. Pomozi mi.
Leri, jesi li tamo Leri?
Džordže, još uvek si tu? -Da, čujem te.
Džordže? -Slušaj, Leri, nemoj da brineš ni o čemu, u redu?
U dobrim si rukama. Samo se opusti.
Zovi me kad god hoćeš? Leri? Leri?
Te stvari su potpuno besmislene, zar ne mislite tako?
Molim? -Ti obilasci.
Besmisleni?
Da pogodim... vi ste srednjoškolska nastavnica engleskog.
Pogrešno. A vi?
Čekajte, da pogodim. Da pogodim.
Vi ste model za "Bruks Braders"?
Ja sam kardiohirurg. Razgovarao sam sa pacijentom.
Možete li da sredite srce preko mobilnog telefona?
Zavisi od plana mobilnog operatera.
Hoće li ozdraviti?
Nisam siguran.
Džordž Hartman.
Šta?
Čovek za srce? -Da.
Šta da kažem? Volim kad su stvari uredne.
Ja sam Edit Martin.
Edit?
Znam, znam, ali moramo da se vratimo.
Samo sačekajte i gledajte. -Izvinite.
Znate li gde je Poupova biblioteka? -Da.
To je zgrada do ove zgrade, iza ove zgrade.
Znači baš do ovog? -Upravo tako.
43 hiljade godišnje i samo to znaju?
Naterao si momka da stavi kravatu?
Misliš, šteta za kravatu.
Očigledno, da ne želi da je nosi.
Samo sam pokušala da ga ohrabrim.
Tvoja devojka deluje vrlo odlučno.
Odri. Da, dala sam joj ime po Odri Hepbern,
ali bila je to stvarno loša procena.
Trebala sam da je nazovem Benito.
Fašista za pametne telefone? -Tako je?
Moj Bože.
Kad bi Odri trebala da bira između mobilnog ili bubrega, bila bi na dijalizi. Sigurno.
Znači Midlton je vaša prva stanica?
Ne, naša jedina stanica.
Da, nisam mogla da je odvedem da vidi bilo šta drugo.
Moj muž je trebao dadilju... nije mogao da odsustvuje sa posla.
Rekao sam to svojoj ženi...
Ne bih to nikako mogao da prupustim.
Mislim da je ovo deo raja.
Midlton? -Da, Midlton.
Nekako je premalen za moj ukus.
Ovde u Midltonu svi veoma volimo knjige.
Veliki smo obožavaoci knjiga.
Naša biblioteka, Poupova biblioteka,
ima preko 200.000 primeraka knjiga kao i veliku kolekciju retkih knjiga.
Nije mala. Samo je intimna.
Bože, ove stvari su kao predstava sa psom i ponijem.
Oni vašem detetu ne daju nikakve ideje kako bi ovde u stvari trebalo da bude.
To je samo jedan dan.
Knjige su kao časopisi bogova. Jesam li u pravu?
Ponekad jedan dan može da bude kao večnost.
Posebno ako ste u društvu čoveka koji se parkira u rikverc.
To je dobro mesto da se dođe i studira.
U stvari, ima i sprat iznad, koji vam obezbeđuje mir.
Ovi obilasci su kao prvi randevu.
Pametna je. Lepa je. Lepo miriše.
Možda ćeš da probaš, da joj uvučeš ruku pod bluzu.
Moji omiljeni su "Mačija mašta" i "Pseća mašta",
"Kuća i bašta", "Botanički nedeljnik",
"Arhitektonski pregled"... i ceo spektar stvari.
Ovde je mnogo dobrih časopisa.
Uvek pokušavam da održim korak.
Ovo je prilično uzbudljivo...
trenutno, iz engleske biblioteke, imamo posuđen
rukopis poznatog pesnika i autora Čarlsa Dodžsona.
Dodžson nije pisao pod svojim pravim imenom.
Luis Kerol.
Veoma dobro. Veoma lepo.
Kerolovo remek delo
"Alisa u zemlji čuda"... biće ovde do kraja meseca,
zato smo veoma uzbuđeni.
Izvinite.
Smatram pravim čudom da će remek delo Luisa Kerola da bude dostupno
na tako malom fakultetu.
Mislim da je to neverovatno. Stvarno.
Ali znate, ovde se dešava mnogo divnih stvari.
Ovaj prošli vikend
"Snatches of Pink" održali su ovde besplatan koncert.
Džastine.
Na skali od jedan do deset
možete li da ocenite efekat životnih očekivanja posećivanja tog rukopisa
u odnosu na koncert "Snatches of Pink"?
Snečisi su bili moćni.
Snečisi su bili moćni, Džordže.
Onda...
Hej, zaplovimo malo kroz studentski dom.
Kad smo već kod vode... -Znam šta to znači.
Samo gore stepenicama,
i ironično je, ali baš smo prošli Pis.
U redu, idemo.
Ovaj studentski dom koji idemo da vidimo... u stvari je nazvan
po četvrtom od sedam Midltonove vanbračne dece.
Osbornu. -Prava si.
Baš strava.
Ona je ta koja pobeđuje, ljudi.
Sedmoro dece sa sedam žena...
Hej, Midlton nije bio Mobi Dik.
Hej. -Hej.
Sad sam se tek upalio. -Ta žena me izluđuje...
...skroz je ćaknuta.
Izgledaš veomo zgodno.
Malo dotezanje ovde i sve će da bude super. Šta misliš do sada?
O čemu? -O Midltonu.
Mali je.
Nije mali. Samo je intiman.
Zašto me stalno navlačiš da prihvatim ovo mesto? -Ko te navlači?
Zar ne možeš da me pustiš, da sam razmislim?
Kako ćeš da razmisliš sa tako nepažljivim pristupom?
Nepažljivim? -Nepažljivim.
To ti nije baš "kul".
Tata, molim te ne govori "kul".
Gde ideš?
Idem da sam razmislim o svemu.
Mislim da ne gubi vreme.
Hej. Kako si?
Misliš li da su novi? -Da.
Nastavite, nastavite.
Znaš, nije pristojno da buljiš.
Ja ne buljim. -Bio si kao kip.
Koliko dugo si bila tamo? -Dovoljno dugo da te uhvatim kako buljiš.
Šta radiš ovde gore? -Išao sam u toalet.
To je tvoja priča? Jer osećaj mi govori da si me pratio.
Ne radim takve stvari. -Naravno da radiš.
Da. I ja bih lako mogao da kažem da si ti došla gore da mene pratiš.
Mogao bi. Ali ne bi bio u pravu.
Izvinite. Hej. Pokušavam ovde nešto da čitam.
Znate, ovo je biblioteka.
Izvinite. Bili smo nepristojni.
Na čemu u stvari radiš?
Ne bi vas zanimalo. -Daj mi priliku. Možda te iznenadim.
Šta to imaš? Hemingveja? Stajnbeka?
Ovo je zgodno. "Slike seksualnog otuđenja"
koje se odnose na Majmunski vrt u "Kući u ulici manga".
O tome ne znam baš. Srećno.
Vi ste se malo izdvojili iz grupe za obilazak? -Da.
Tariguz? -Da.
Bolje vam je samima.
Hvala. -U redu. Pratio sam te.
Zašto?
Hteo sam da se izvinem. -Zbog čega?
Što sam bio takav.
Ti nisi stvarno takav.
Mislim, tvoj sin misli da si takav.
Ali veruj mi, ti definitivno nisi takav.
Onaj sa Majmunskim vrtom tamo će da postane takav.
U svakom slučaju, prihvatam izvinjenje. -Hvala.
Šta misliš, gde su oni?
U biblioteci.
Prema rasporedu, Osborn Hol. -Da?
Osborn Hol... -Gde je?
...tu negde?
U zgradi je do ove zgrade, a iza one zgrade.
Osborn Hol, tamo idem.
Dobro, da pogađam...
ti prodaješ...
antikvitete.
Baštensku opremu.
Antikvitetnu baštensku opremu.
Dečiji nameštaj. -Stvarno?
Skupi dečiji nameštaj.
Kakav je to skupi dečiji nameštaj?
Onaj koji je u mojoj prodavnici. A ti?
Lečiš slomljena srca. Imaš li još dece? -Ne. A ti?
Ne, Odri nam je dovoljna.
Mislim da bi to trebalo da bude ovde. -Da.
Alo?
Gore u ovoj zgradi... -Zdravo, gde si?
Gde si? Rekla si da ćemo ovo zajedno da obavimo.
Da, to sam mislila, dok nije postalo očigledno
da za tebe postajem samo beskrajna sramota.
Znaš koliko mi je važan ovaj dan. Zašto ovo radiš?
Ne znam. Ne znam uopšte o čemu govoriš.
"Koliko ljudi je ubijeno u Midltonu?"
Ma hajde. Optužuješ me zato što sam zabrinuti roditelj?
Ne, optužujem te jer je neko zaposeo tvoju dušu
i hoda okolo u tvojoj odeći.
Nazvala me je policajkom na tajnom zadatku.
Policajkom na tajnom zadatku? -Slušaj me, Odri.
Dobro... -Ne, mama, ti slušaj.
Ovo je početak mog lepog iskustva u Midltonu.
I neću da ti dozvolim, da to uništiš.
Idem ovde. Studiraću sa Emersonom.
I znaš li šta još? Završiću ovo.
Dobro, šta to znači?
To znači, da neću da se pomirim sa prodajom nameštaja do kraja života.
Ne mogu. Ne mogu. Ne.
Bože.
Dobro, znaš šta?
Rekla bih da se ponašaš kao reč od pet slova koja znači "ženka psa".
Dobro.
Slušaj, kad sam bila u biblioteci,
naletela sam na studentskog dekana,
koji će Džordžu i meni, dobrovoljno da omogući
privatni obilazak fakulteta. -Šta?
Dekan Pruit? -Da, lično on.
Ali ono što smo videli nije u običnom obilasku, ne.
Moraš da upoznaš Midlton. Moraš da ga zaista osetiš.
Stvarno? -Stvarno.
Pa, daj sebi malo privatnosti.
Uživaj u ovom jeftinom obilasku sa Tariguzom.
I pozovi me, kad ti bude trebao prevoz kući.
To je bilo vrlo impresivno. -Šta?
Način kako uverljivo lažeš kćerki.
Da? Nisam se još ni zagrejala.
Dobro, ljudi. Ne mogu da pomognem.
Ovde ću samo da vam kažem neke sjajne stvari u vezi Midltona...
Zdravo. -Hej, šta je?
Odri Martin. -Zdravo. Konrad Hartman.
Sa parkinga od malopre. -Da, sećam se. Da. Da.
Drago mi je što smo se upoznali. -I meni.
Gde ti je mama? -Koga je briga?
Kako to misliš?
Izgleda prilično kul za mamu.
Zašto nisi svoju mamu poveo na put? -Znaš, to je tatina stvar.
I tatina stvar je stvarno mamina stvar.
Mislim da je hteo da to na neki način bude iskustvo u povezivanju,
ali ja baš to ne osećam.
Sve mi to izgleda besmisleno.
Rekao si "besmisleno". -Da, besmisleno.
Da.
Znaš, možda je Majmunski vrt u pravu.
Možda možemo bolje po svome.
Predlažeš da izostanemo sa obilaska?
Da. -Šta da kažem Konradu?
Ne znam. Pusti ga da malo diše.
Znaš? Pusti ga da malo olabavi kravatu.
Ali ova poseta je bila moja ideja.
Misliće da ga zanemarujem. Nema čak ni love za ručak.
Ne mislim tako.
Znaš, verovatno su na nastavi. Vratićemo ih nazad.
Ne. -Ovo je sudbina.
Ovo je krađa, Edit.
Kad si poslednji puta vozio bicikl, Džordže?
Da, kao što sam i mislila. Uskači.
Prema Tariguzu, na raspolaganju nam je sto hektara koji oduzimaju dah.
Znaš? Moramo da budemo brzi.
Hajde, vratićemo ih.
Hajde, Hartmane!
Izvadi štap iz guzice! -Hej.
U redu.
Dvanaest. -Šta?
Poslednji puta kad sam vozio bicikl, bilo mi je 12 godina.
Sigurno si dobro, Džordže?
Izgledaš mi se kao tip kome treba kaciga.
Mislim da sam ostao bez muda.
Jesi li dobro? -Da, daj mi samo trenutak.
Neverovatno.
Gledaj, možeš da vidiš ceo kampus. Možeš da vidiš grad. -Da. Da.
Možeš da vidiš auto koji je parkiran u rikverc. -Da. Da.
Dođi ovde. -Da. Da.
Da.
Jesi li ikad čitala o ovom zvoniku? -Ne.
Da, postoji legenda o zvoniku. Video sam to ovde...
Evo ga. Edit, Edit, ne radi to.
Ne naginji se preko.
Ovde piše da je zvonik završen 1917,
godine kad je Amerika ušla u Prvi svetski rat.
Više od 150 studenata Midltona prijavilo se u vojnu službu.
I tu je jedna mlada žena... brucoš po imenu Matilda Rejnolds,
čiji je momak, Sejmur Sternšajn, bio novopečeni bogataš.
Nakon njegovog odlaska popela se na zvonik i stala na istočni prozor
okrenuvši se prema Evropi, naravno, gde mu se tiho zaklela na večnu ljubav,
obećavši da će se pojavljivati na zvoniku
svakog dana u isto vreme, dok se on ne vrati iz rata.
Prava mladalačka ljubav. -I šta se desilo?
Šta se desilo?
Piše... Sejmour je poginuo.
Da, poginuo je... u stampedu podivljalih svinja u Loar Veliju
koji je uzeo živote i ostatku njegovog voda,
osim njegovog mlađeg brata, Ernesta Sternšajna,
koji je bio trubač i preživeo, da bi mogao da ispriča ovu priču.
Verovatno sa visokim C, i odjahao na podivljalim svinjama...
koje imaju veoma osetljiv sluh.
Sejmour Sternšajn.
U redu, a ja sam imala mali problem igrajući poker u vrlo osvetljenoj sobi.
Dođi ovde.
Ovo ne smeš da propustiš.
Ne, dobro mi je. Baš lepo duva.
Ovde je lep povetarac. -Dođi ovde.
Ne. -Da.
Da? -Da.
Strah te je visine? -"Strah" je malo teška reč.
Recimo da pokušavam da organizujem svoj život tako
da visina u stvari ne ulazi u moju jednačinu.
Znači možeš da rasporiš čoveku grudi skalpelom,
ali nećeš da staneš pored ove ograde?
Malo je komplikovanije od toga, ali uglavnom je tako, da.
Ne, hajde. Ja ću da ti pomognem.
Ne, slušaj... -Ja ću da ti pomognem.
Čuvaću te, obećavam. Čuvaću te.
Edit. -Hajde.
Edit, ne mogu da idem tamo. -Možeš.
Ne, ne mogu. -Pomoći ću ti.
Ne, ne mogu da idem tamo. -Da, možeš.
Slušaj me pažljivo. -Ja ću da ti pomognem.
Edit. Edit. -Hajde, Džordže.
Ne mogu da idem tamo. -Da, možeš.
Hajde.
Ne smeš ovo da propustiš.
Dobro, video sam pticu. Video sam pticu.
Edit.
Hvala ti. -Otvori oči.
Otvori oči.
Moj Bože. Otvori oči.
Moj Bože. Moj Bože.
Moj Bože.
Počinjem da doživljavam Midlton kao intiman.
Ne. Stvarno?
Ovo je crkva Santosa Dominikusa Ignacijusa Alojzijusa,
a moja omiljena stvar u vezi ovog mesta je odjekivanje.
Ponekad samo dođem ovde i pevam.
Amin.
Znate?
Isuse. Takve stvari.
Nisam religiozna osoba, ali smatram to jako snažnim,
zato dolazimo ovde tokom obilaska.
Samo na pola puta.
Pa možemo ovde da se odmorimo, i da, sedite.
Ako imate potrebu za molitvom, pomolite se.
Ili ako vam je draže, malo se odmorite, lepo je to uraditi.
Lepo, duboko udahnite.
Aleluja.
Tako je malo.
U poređenju sa čim?
U virtuelnom obilasku, izgleda veće.
Pa, još uvek postoji Prinston.
A šta to znači?
Ne izgleda baš, da ti se ovo mesto sviđa.
To je zato što volim ovo mesto. -Zašto?
Roland Emerson.
Čujem da radi samo sa starijim studentima. -Šta? To je sranje.
Sedite, molim vas.
On je jedan od najznačajnijih lingvističara u zemlji.
I?
I lingvistika je savršena osnova za pravljenje karijere.
Kao? -Kao pravo, trgovina.
Šta ćeš ti da studiraš?
Sve opcije su mi još otvorene.
Da, da, to je stvarno jako odeljenje.
Samo kažem.
Kako im je ovo palo na pamet, da stave klupu ispred drveta?
Zaklanja pogled.
Šta je ovde ranije bilo?
Ranije je ovde bilo drvo, sudeći po njegovom obimu.
Vidiš onog momka tamo?
Ronalda.
On je iz Betl Krika, Mičigen.
On će da pokuša, ali ne uspeva da otkrije lek za sindrom nemirnih nogu.
Onaj tamo.
On je Adonis ili Samson, u redu?
Jedan od te dvojice.
Studira geologiju i... vidiš kako gleda?
Astronomiju.
Što ga ujedno čini i rok zvezdom.
I naravno odreći će se nauke da bi napisao... roman pod naslovom
"Moj život kao bakterije."
Znaš šta je to?
Ima li to veze sa papagajem?
To je mali papagaj koji je špijunirao u špansko-američkom ratu.
Moj red.
Daj mi jednog.
Mlada devojka, tamo.
To je Tesa.
Tesa je upravo saznala od svojih roditelja
da je njen rodezijski pas po imenu Hedvig upravo uginuo.
On... on ide dalje.
I ona upravo pokušava da iskaže svoju tugu u 40 slova,
kako bi mogla da je objavi na fejsbuku.
Da, i hoće.
A ovaj tip?
U odelu? -Da.
To je Džordži.
Džordži je izuzetno pametan,
ali je sputan zbog kompleksa mlađeg brata.
Uvek želi da mu otac bude ponosan.
Oženiće prvu ženu u koju se zaljubi.
I onda će da krene na dug i izuzetan put...
prema ispunjenju sna o kareri uspešnog hirurga.
Otkrivam tugu u Džordžiju.
Ne, to nije tuga. On ima ogromnu odlučnost.
Mogu li da ti kažem nešto o Džordžiju? -Ne.
Mislim da... stvarno nema pojma koliko je zaista poseban.
Ali, znaš, to verovatno Dasani voda govori.
Može li još Dasanija?
Hajde, dođi. -Vraćamo bicikle? -Da.
Hvala.
Koji ti je glavni?
Doviđenja.
Hajde.
Džordži.
"Strasno."
Sviraš?
Sviram. Ti?
Čudo od deteta.
Čudo od deteta?
Seti se, video sam da lažeš.
Treba mi neka potvrda.
Stani.
Posle tebe.
Godine pre lepote.
Čudo od deteta.
Dobro!
Pokušavam da naučim drugu Rahmanjinovu simfoniju, u redu?
A lupkanje u pozadini... stvara mi osećaj kao da mi se neko ruga.
U redu?
Da.
Rahmanjinov je baš težak.
Čovek mora da ima ruke kao poklopac kante za smeće.
Znam.
Ako ih rastegnem još malo, osećam kako će da mi izlete kosti iz prstiju.
Da, ovo su ruke Baha.
Znaš? Drži se dalje od Rusa.
Uživaj u njemu. Divi se njegovoj strasti.
Ali nemoj da budeš opsednut sviranjem njegovih dela.
Niko mi to još nije rekao. Hvala.
Ti si srećan čovek. -Hvala.
Edit. Edit. Edit.
Dobro, idemo. Pusti, dobro momče.
Dobro, vreme je za vežbanje. Idemo.
Dobro, idemo. Idemo.
Hvala. -Srećno.
Hajde, hajde. Ovuda.
Napolju je policija kampusa, traže bicikle.
Idemo. -Ali posudili smo ih.
Ne, ne. Radije ne bih ulazio u tu raspravu. Hajde.
Zar to nije bilo lepo? -Lepo, vrlo dobro. Drag momak.
Hajde. -Ne, Džordže, mislila sam na duet.
Šta? -Lep je osećaj da imaš partnera.
Mislim da treba brže da hodamo, Edit. -Jesi li srećan, Džordže?
Srećan? Bio bih puno srećniji, da ne završimo u zatvoru.
Zatvoru?
Dođi. Dođi ovde, dođi ovde.
Hajde, Džordže, ovuda. -Edit, ne mogu gore. Edit.
Hajde. Da, možeš. Hajde.
Ništa, ni traga od njih. -Ne gledaj dole, gledaj gore.
Nemojte da se ohladite.
Moramo gore, da se ugrejemo.
Dobro, idemo poslednji puta. Idemo.
Veoma dobro.
Ovuda.
Edit. Edit.
Ponovo.
Skroz.
Dobro.
Dobro. Duboko udahnite.
Dobro. Celim putem dole.
Ustanite i duboko udahnite.
Pomaže u opuštanju.
I izdahnite odjednom.
Predivno.
Istegnite se. Skroz.
I da vidim vaše pokrete sa izgovaranjem.
Divno. Promenimo noge.
Razmrdajte ih.
Hajdemo sad još poslednji intenzivan izgovor.
Idemo.
Divno.
Pripremimo se za scenski rad.
Hej.
Mogu li da vam pomognem?
Zdravo. -Zdravo.
Hej, razrede. Predivan razred.
Ušli smo na pogrešna vrata.
Nema pogrešnih vrata. Ceo svet je pozornica.
Ne u mom svetu. -Ko ste vi?
Mi smo... -Mi smo... mi smo... mi smo...
Mi smo... izgubili smo se... Izgubili smo se...
Odvojili smo se od grupe za obilazak. -Da.
Tariguz.
Možemo li da gledamo vašu nastavu? Da li vam smeta?
Izvinite, niko ne gleda moj čas.
Zahtevam potpuno učešće.
Ubiću te, Edit. Izvinite, drugi put.
Mnogo vam hvala. -Odmah ćemo da siđemo dole.
Edit. -Džordže.
Hajdemo ovuda. -Ne, hajde.
Edit. Edit. -Džordže, idemo.
Edit. -Džordže, odmah.
Dobro, ljudi, ne želim da vidim nikakve suze, ali sa ovim zaključujemo današnji obilazak.
Znam. Nadam se da je bilo zabavno i informativno.
Desno odavde je kafe.
Znate, uđite unutra. Nemojte da naručujete čorbu.
Prilično je gadna.
Nadam se da možete da popunite formulare za procenu.
I uživajte u ostatku vaše posete.
Hvala. -Hvala, dobro urađeno.
Hvala vam. Nadam se, da će svi da mi daju ocenu pet.
Hvala. -U redu.
Izvinite.
Imam samo nekoliko pitanja.
Volim pitanja. Pucaj.
Je li istina da Roland Emerson ne želi da radi sa mlađim studentima?
Izvinite, šta je Roland Emerson? -On je osoba.
Najznačaniji profesor lingvistike u zemlji.
Roland Emerson. Roland Emerson.
Ne, samo se šalim. Poznajem ga. On je velika zverka ovde.
Roland i ja smo kao ovo.
Dobro, recite mi tačno kako se guli Emerson luk.
Pa...
Kako si se oslobodila svojih okova?
Čekajte! Šta je sa lukom?
Problem sa devojkom.
Jedva čekam da popunim formular za procenu.
Tariguz.
Kakav ti je bio dan, dušo? -Bio je dobar. Šta ima za večeru?
Napuštam te, Džeralde.
Ne napuštaš. Šta je za večeru? -Nema večere. Ostavljam te.
I ovog puta nema rasprave.
Ne. Ne ostavljaš me, ma hajde.
Ostavljam te. -Samo tako me ostavljaš?
Jednostavno te ostavljam. -To je tako smešno.
Šta je tu smešno? -Izvinite.
Pretpostavljam da bi ovo dvoje trebalo da su u braku. -Tako je.
Ni jedan bračni par u istoriji brakova ne razgovara ovako.
Da, ne mogu da kažem, da je i meni to selo.
Džordže, Edit, pozornica je vaša. -Ne.
Da. -Ne.
Da. -Ne, bilo je dobro.
Učinite to realnim zbog nas, molim vas.
Ne.
Ne, Edit.
Hajde. -Edit.
Izvolite.
Daću svakom poseban zadatak
koji ćete pokušati da realizujete kroz improvizovani dijalog.
Da, idemo. Hajde. Hajde.
Dovoljno lako? Izvolite, sedite.
Onda, Edit, zašto ne pokušate da dobijete...
I, Džordže...
...ubedite Edit da spava sa vama, što je brže moguće.
Ne, ne. Dajte mi drugi zadatak.
Poštedi me, Džordže. Znaš pravila.
Zapamti, samo se uživi u ulogu.
Poveži se sa svojim partnerom i sve će da bude dobro.
Ne, razumem. Ne, stvarno, treba mi drugi zadatak.
Dajte mi neki drugi. -Hajde, Džordže.
Vi ste uspešan bračni par.
Poznajete jedno drugo upotpunosti.
To bi trebao da bude lak zadatak.
Izvolite.
Edit pokušava da natera Džordža da ispeče pitu,
a Džordž pokušava da ubedi Edit da ode sa njim u krevet.
Verujte svom instinktu i sledite jedno drugo.
Ako je potrebno oslonite se na vlastita iskustva.
Dobro? Izvolite.
Jesi li srećan, Džordže?
Možda ovo nije pravo vreme, Edit.
Ne, mislim da je savršeno vreme.
Da sam srećan, da li bi to morala da pitaš?
Znači danas ćemo da budemo iskreni?
Iskren sam svakog dana...
ovog...
svog braka.
Ja nisam.
Verovatno je vreme da se kaže istina.
Samo napred.
Dobro.
Duboko sam nesrećna.
I usamljena.
Pusti neka zvoni.
Edit, pusti neka zvoni. Ti si ovo započela.
Hoću da čujem šta imaš da kažeš. -Ne, ne želiš to da čuješ.
Ti ne želiš da čuješ ništa što nije u vezi tebe, tvojih želja i potreba.
Kada si prestala da me voliš?
Šta?
Kada si prestala da me voliš?
Jesi li me ikad volela?
To je jednostavno pitanje.
Džordže.
Tako je.
Džordže. Džordže.
Tako mi je žao.
-Nije tvoja krivica.
Hvala na pažnji.
Nastavite.
Verovatno bih trebala da ga nazovem. -Da.
Dobro, naravno.
Izvini. Propustila sam tvoj poziv. Bili smo usred nečeg.
Da, sjajno. To je mali deo raja.
Sviđa joj se, da.
Mogu ti reći da će da bude vrlo teško, naterati je ponovo u auto.
Jesi li razgovarao sa njom? Jesi li...?
Predivno je. Predivan kampus, znaš.
Kako si ti? Da?
Pokušaj da joj pošalješ poruku. -Zdravo, da.
Šta? -Da.
Samo proveravam pre nego što odeš.
Videćemo šta kaže.
Još ga nije srela, ali sam sigurna...
Ne, sve je... sve je u redu.
Konrad je potpuno ravnodušan prema Midltonu.
Nije neko veliko iznenađenje.
Šta? Da? -Ovde je predivno.
Stvarno predivno. -Dobro, samo ćemo... pričaćemo kasnije.
U redu. Zdravo.
Dobro, pokušaću kasnije. U redu.
Dobar signal.
Pogledaj ovo... roditelji i njihova deca u obilasku fakulteta ručaju zajedno.
Kakva ideja za roman.
Mislim da je to precenjeno.
Znaš, samo sam htela da me pusti da imam svoj dan.
Neće ona da bude ovde. Ja ću.
I sve što sam htela je samo da ćuti i bude prisutna.
Jesam li previše tražila?
Je li to tako strašno? Samo je nazovi.
Da, ali ne bih trebala da je zovem.
Zašto si toliko besna? -Nisam besna.
Trebao bih da jedem negde drugde.
Čekaj. -Šta?
Konrade, žao mi je. U redu?
Biću dobra, obećavam.
Ponekad guram od sebe ljude koji su mi dragi. To je jedna od mojih mana.
Molim te? -Dobro, ostaću.
Imaju omlete.
Izvini me za trenutak?
Mehur mi je kao lopta.
Dobro.
Apsolutno ne.
Hoćeš li da ja nazovem tvoju mamu?
Ne.
Ona je na privatnom obilasku sa studentskim dekanom.
Možeš li da veruješ to?
Zdravo. Da, ja sam Odri Martin
trenutno sam u obilasku brucoša kampusa Midlton.
Mislite li da bi bilo moguće da nakratko razgovaram sa dekanom Pruitom?
Veoma je važno.
Da, dobro. Hvala.
Izvinite. -Sranje.
Izvinite.
Hej.
Kakav je bio obilazak sa studentskim dekanom?
Obilazak sa studentskim dekanom, da.
Bio je... bio je sjajan. Bio je sjajan.
Videli smo neke fascinantne... jeste li videli zvonik?
Videli smo... bili smo gore u zvoniku.
Bilo je predivno. I onda smo upali na čas.
Bili smo na času glume i naučili su nas da dišemo... znaš, kao glumci.
Bilo je to kao...
Moram da proizvodim takav zvuk.
Studentski dekan je na konferenciji u Torontu.
To je kao...
Izvinite.
Dobro, gde je moja majka?
Ona je...
u planetarijumu.
Rekla je nešto u vezi planetarijuma.
To je opservatorija. -Da, tačno... opservatorija.
Da, samo ja to zovem... planetarijum.
Jesi li videla Konrada? Jesi li videla Konrada?
Hej. -Upravo sam naletela na tvog tatu.
Je li me tražio? -Ne.
Šta je sa tvojom mamom? -Tražim je.
Ne mogu da dočekam da pronađem njeno lažljivo dupe i da raskrinkam njene laži.
Zašto žuriš?
Ako nisi primetio, takva sam devojka.
Džordže.
Šta radimo ovde? -Ručamo.
Ti to tako zoveš... ručkom?
Kako ti to zoveš, Džordže?
Samo me pogledaj pravo u oči i reci da samo ručamo.
Treba...
Treba mi malo...
Treba mi malo kečapa.
Dođi ovamo. Hej, dođi. Edit, Edit, sedi.
Hajde.
Šta se to upravo dogodilo na času glume? Šta je to bilo?
Dvoje odraslih koji su se pretvarali. -Pretvarali su se?
Tako ti to zoveš... pretvarali su se?
Pa, kako ti to zoveš, Džordže?
Ako želiš da znaš istinu, bojim se da to imenujem,
jer mi se upravo vrti u glavi...
i to me strašno plaši.
Upravo sam video tvoju kćerku.
Odri je ovde? -Ne, nije ovde.
Nije ovde, zato jer sam je gledao u oči i lagao.
Šta si joj rekao? -Htela je da zna gde si bila
i ja sam joj rekao da si bila u planetarijumu.
Ne, mislim da je to opservatorija. -Da, znam. Čuo sam.
Zašto si lagao?
Zato što ne želim da naš dan završi.
Hajde, pomozi mi da se izvučem, Edit.
Reci nešto.
Šta želiš da ti kažem? -Reci bilo šta.
Reci mi da ti ovaj dan nije značio više od ubijanja vremena,
ili da je tvoja kćerka samo razgledavala fakultet.
Reci mi to. Daj mi toliko.
U braku smo.
I imamo decu. -Hej, prestani da izbegavaš.
Slušaj me, Edit, molim te.
Reci mi da osećaš nešto za mene i da sve ovo nije samo moja mašta.
Verovatno bismo trebali da se vratimo po našu decu.
Edit. Dobro, slušaj. Izvini.
Nemoj da ideš, slušaj. Samo sekundu razgovaraj sa mnom. -Izvini, Džordže. -Edit.
Izvini.
Edit. Edit.
Fakultet je 1887. osnovao Lounds Poup Midlton,
koji se obogatio kao pomorski preduzetnik, pre nego što se posvetio...
Izvinite. -Da?
Gde je opservatorija? Malo sam se odvojila od svoje kćerke.
Na brdu je iza Frenklina. -Izvinite, a gde je Frenklin?
Izvinite, neki od nas koji nisu napustili svoju decu
rado bi nastavili sa programom.
Uljudno sam prekinula i postavila jednostavno pitanje
i mislite da vam to daje za pravo da dovodite u pitanje moje roditeljstvo?
Pogledaj se.
Misliš da si u svemu uspeo?
Da, 18 godina, tako je,
govoreći ispravne stvari, praveći dobre izbore,
govoreći sebi kako si sve priuštio malom Džoniju,
kako ima sve što mu treba da prođe kroz život?
Imam novosti za tebe...
To se ne računa.
Ništa se ne računa.
To je samo besmisleni tariguz Majmunskog vrta.
Ovde to tako funkcioniše, u redu?
Ti voliš njih. Oni vole tebe.
Posle toga sve opklade su zaključene.
Posle toga, ako dobro uradite posao, oni jednostavno odu.
I znate li gde vas ostavljaju?
Ostave vas samog sa strancem
za kojeg shvatite da ga u stvari niste ni upoznali za tih 18 godina.
Vidite,
dobro,
ovo je sve što treba da znate o iskustvu u Midltonu:
vas to ne uključuje.
Hajde, idemo. -Ovo je bilo zabavno.
Molim?
Ništa.
Ovo je bilo zabavno? -Izvini.
Izvini.
Divno je ovde u Midltonu.
Stvarno predivno.
Treba da slavite.
Dobro si?
Možda te čeka na mestu sastanka.
Mislim da je zaključano.
Ovo je neverovatno! Gde li je ona?
Gotov sam.
Mislim da idem na svoje mesto sastanka.
I ti hoćeš da odeš? Šta je ovo, vreme da svi skenjaju Odrin dan?
Ne mislim na to na loš način, ali malo preteruješ.
Stvarno? -Da.
Znači sad skidamo rukavice?
Molim te, Konrade, poznajem te.
Poznajem te bolje nego što se sam poznaješ.
Misliš da će tvoj osmeh od milion dolara da
osigura sve pristupe na pozornici života?
Znaš šta? Bajka se završava.
Sve ti je tu dole.
Sad si na vrhuncu.
Lepo živi.
Da, tako je. Samo napred.
Zbunjenost ima mnogo lepe muzike.
Idem tamo.
Odri.
Mesto sastanka sa Konradom...
Moram ovuda.
Ovo definitivno nisu ruke Baha.
Pa...
Hvala ti.
Zbog čega?
Zdravo, Edit.
Edit?
Šta je?
Šta se dešava?
Nisam htela da neko drugi čuje.
Šta da čuje? -Ono što hoću da ti kažem.
Edit, upravo smo se oprostili.
Ne, ti si se oprostio. Ja nisam ništa rekla.
Samo... ne želim da požurujem.
Edit. -Da?
Ja sam priznati kardiohirurg.
Krijem se u mračnoj sobi od ljudi koji ne mogu legalno da iznajme auto.
Dobro, shvatam.
Dobro, Džordže...
Ne želim da kažem zbogom.
Ovo me usrećuje.
Reci nešto.
Ne, nemojte da prestanete.
Tako ste dragi,
prikradajući se u salu za projekciju da bi ukrali poljubac.
Ne, mi smo... -Ne, ne, ne.
Ne, mi se ne pri... -Ne, mi smo...
Samo se dugo nismo videli.
Ja sam Dafne. -Mogao bih da te ubijem, Edit.
Zdravo. Džordže. Kako ste? -Zdravo.
Drago mi je. -Ja sam Edit.
Zdravo.
Moj Bože.
Znaš ovo? -Šta?
Ne. Šta je to?
"Šerburski kišobrani."
20 godina ga nisam videla.
Na engleskom, molim.
"Šerburski kišobrani." -O čemu je?
O ljubavi mladih. -Ko je žena?
Tada dvadesetogodišnja Ketrin Danev.
Devetnaestogodišnja. -Da? -Kako joj je ime?
Ženevjev.
Ženevjev, tako je. I ona se zaljubljuje u...
Gaja. -Gaja. Gaja.
Tako su divni.
Kako završava?
To je prevara, Džordže.
I znaš, francuski filmovi su uvek komplikovani, zar ne?
Uvek.
Imam poziv iz bolnice. Moram da se javim.
Žao mi je. Bilo mi je drago.
Zdravo.
Čestitam
Midltonovoj službi bezbednosti, pozornicima Klajmanu i Talisu
za uspešno rešenje slučaja krađe dva bicikla,
ranije ukradena, pretpostavljamo od strane muzikalnih kradljivaca.
I svima drugima koji žele nešto drugo,
danas će da bude poslednji školski mokri petak u godini,
pa se slobodno ludirajte i kvasite.
Ova pesma Šugarvulfa, posvećena je
mojoj učiteljici iz petog razreda, Oven Perlmater.
Zove se "Loše ime."
Sedi.
Da li tvoj sat pokazuje da su dva sata?
Moj se davno razbio, ali znam da kasniš.
Izvini, samo sam hteo...
Prvo pravilo na radiju: nemoj da kasniš.
Tišina je smrt.
To ne uključuje tebe i mešovite. O tome ne želim da čujem.
Kako se zoveš? -Konrad.
Konrad. To je super. Promenićemo to.
Bounjard Sims. Dobrodošao na radio, moj brate.
Dobro, ovako mi rokamo.
Moram da budem tamo zbog Lerija.
Ko je Leri? -Džordžev pacijent.
Gde je najbliži kompjuter? -To je moj. Hajde.
A šta je sa filmom? -Znam kako završava.
Zdravo. Imam zakazan sastanak sa doktorom Emersonom.
Odri Martin? -Da.
Čujem da odbija da sponzoriše brucoše ili starije studente, u nezavisnom studiranju.
Je li to istina?
U vezi toga, morate da razgovarate sa doktorom Emersonom.
Je li istina da rešava "Tajmsovu" nedeljnu ukrštenicu za manje od sat?
Tačno je.
Znate li, da li je dobio moja pisma? -Svih šest.
Gospođice Martin.
Zdravo, drago mi je što sam vas upoznala.
Dobrodošli. -Hvala.
Hoćete li čaj? -Da, rado.
Čekaj malo. Moram da pristupim podacima.
Vaš je, Džordže.
Evo ga.
Je li to...?
Je li to angiografija?
Džordže, Edit, ovo je moj momak Trevis.
Šta ima? -On je student medicine.
Džordž je kardiohirurg i pokušava da preko mreže spase Lerijev život.
Je li to Lerijevo srce? -Ono što je ostalo od njega.
Da, nazovi, drugar.
Da. Da, moramo odmah da operišemo Lerija.
Da, pozovi Roba, reci mu da se pripremi.
I reci Leriju da mi je žao što nisam tamo sa njim.
Ja ću da nadgledam i videću ga ujutro.
U redu, hvala.
Imam pacijenta koji se toliko boji smrti, da ne može da živi.
Imam sina koji većinu vremena verovatno želi da sam mrtav.
Proživljavam dan koji me tera da shvatim da sam u stvari mrtav.
Dođavola, Džordže.
To je sumrak. -Da.
Morate da se smirite.
u stvari, dobro bi mi došlo piće.
Nemaš sreće u vezi toga. Imamo samo 20, pa...
ali mi...
Da?
Beli zmaj.
Da.
Super je.
Nisam nikad...
Izvolite. -Hvala.
Nema na čemu.
Pa...
U devetom razredu sam čitala "Filozofiju jezika" i to mi je promenilo život.
Stvarno? -Apsolutno.
Tako je jednostavno i tako strastveno.
Od prvog paragrafa, sam znala da sam bila u rukama genija.
I osećala sam se tako privilegovano, što mogu
tako intimno da podelim njegove misli i njegovu dušu.
Pa,
šta da kažem?
"Najvažniji element u svim oblicima komunikacije
je razumevanje jezika i onog što nije rečeno."
Dobar dan, doktore Emerson.
Čaj?
Da.
Ne mogu da zamislim da si student.
Životni student, moj prijatelju.
To je bio Out iz Šarlotsvila, u Virdžiniji.
I ako mene pitaš, imaju sve što treba da postanu osrednja grupa.
Manje maltretiranja i više muzike, momci.
Dobro, Bounjard Sims, petkom u lenjom popodnevu.
Zar vi studenti nemate domaću zadaću koju morate da uradite?
Gde smo stali?
Lekcija broj četiri.
Da, lekcija broj četiri: upoznaj svoje slušaoce.
Stvar je u postizanju povezanosti. To je lepota radija.
Nešto se dešava između tebe i onih ljudi tamo sa druge strane.
To je življenje i menjanje iz trenutka u trenutak.
To ne možeš da vidiš, ali možeš da osetiš.
I to ne možeš da dobiješ na VH1.
Šta to slušaš?
Sranje, sranje, sranje.
Veliko sranje. Još sranja.
Ogromno sranje. Malo manje sranje. Još sranja.
Imaš strašan sluh, klinjo. Mislim da si prirodan.
Pivo? -Bolje ne.
Dobra odluka. Više za mene.
Živeli.
Da
Rege ritam
Da...
Ja sam kardiohirurg, da.
Zar to ne bi trebala da budu deca koja odlaze na fakultet
i puše travu, iza leđa roditeljima?
I, o čemu je reč? Ljudi, da li otkrivate Midlton?
Vaša deca će da idu ovde ili šta?
Da. -Ne.
Moram da kažem, čoveče, u mom krakom životu,
vas dvoje ste najhladnokrvniji roditelji koje sam ikad video.
Hvala.
Gde ste se upoznali? -Na fakultetu.
Da.
Imaš ga.
Kao što sam rekao, problem sa Čomskim je, što ne može politiku da ostavi izvan toga.
Tako mislim, iz mog ugla gledanja, kompromituje svoju nauku.
Kažu da je Čomski samo veran svojoj savesti.
Savetujte me.
Mislim da i sama uspevaš sve dobro da shvatiš.
Ne, mislim budite moj mentor sledeće godine.
Neću vas izneveriti.
Ti si veoma ozbiljna mlada dama. -Hvala vam.
Nisam u potpunosti mislio kao kompliment.
To zvuči kao da tako žuriš,
da će to putovanje da ti pruži malo zadovoljstva.
Uspori malo.
Ne treba, da samo fakultet bude ono na šta ćeš da se fokusiraš.
Reč je o širenju tvog iskustva.
Izvini, ali ne mogu da budem tvoj mentor.
Dobro, znam da ne uzimate brucoše, ali sa mojim ocenama,
tehnički ulazim na fakultet kao stariji student.
Napuštam Midlton.
u stvari, već krajem sledećeg nedelje.
Idete u neku drugu školu?
Idem na studijsko putovanje. -Dobro.
Postoji ostatak plemena Sijuksi, u Južnoj Dakoti,
i dogovorio sam se da tamo predajem.
I neću biti ovde sledeće četiri godine.
Ne možete to da mi uradite. -Molim?
Vi ste sve o čemu sam mislila poslednje godine.
Postoje i drugi profesori lingvistike u Midltonu.
Ne želim druge profesore. Hoću vas.
Odri, ja... -Gospođica Martin.
Gospođice Martin... -Je li sve ovo u vezi...
čaja u fakultetskom klubu, pa ću lako da je izneverim?
Jebeš Južnu Dakotu!
Dobro.
Molim te, izvini me.
Linija između ambicije i opsednutosti je mnogo tanja, nego što može da se zamisli.
Dobro bi bilo da se osvrneš i vidiš stvarno gde je tvoje mesto.
Ne mogu da zamislim, da me moja devojka ostavlja.
Konrad čak i ne zna šta je u prodavnici za njega.
Ne zna ni gde mu je guzica.
Gde je bio prošlih 17 godina?
Spavanje kod prijatelja, igranje fudbala, lupanje vratima. -Da.
Mislim, ne sviđa mi se to kako sam mislila da ću se osećati
kada se ovo bude dešavalo.
Kako se osećaš?
Mlado! -Ti jesi mlada.
Ko definiše mladost kad imaš dete na fakultetu?
Leri.
Srčani napad Leri.
Neću više morati da čekam do 1:00 ujutro i osluškujem kako se Odri vraća kući.
Neću više morati dva puta godišnje da kadim njegovu sobu.
Molim te, hajde.
Zdravo, Edit je. Ostavite poruku. Nazvaću vas.
U redu je, Džordže.
Još uvek te poštujem.
Da, i ja te poštujem, Džordže.
Znaš, pustila bih te da kopaš po mojim grudima.
Naravno, ne danas, ali znaš...
Džordže,
mogu li da ti ispričam priču?
Kad sam bio klinac, imali smo psa.
Taj pas je imao muda...
da... nenormalno velika.
Kad kažem velika, mislim da su izgledala
kao da ga je neko zgrabio,
i samo stavio ogromne dinje unutar njegove kese.
U svakom slučaju, jednog dana pas je oboleo, znate?
Bilo je to nešto u vezi jetre ili tako nešto.
I bolesnom psu su se,
smanjila
muda.
Veterinar je rekao da tako nešto nikad nije video.
Znaš šta ja mislim, Džordže?
Muda...
su život.
Muda su život.
Tačno.
Sigurna sam da je tu negde poenta, ali...
Da.
Muda su život. -Muda su život.
Muda su život.
Hajde, idemo! Hajde!
To je prskanje petkom?
Da.
To je prskanje petkom? -Da.
Jeste li za?
Koliko znam, danas je mokri petak,
pa upadajte u vodu svi vi ludi klinci,
i ne zaboravite vaše kreme za sunčanje.
Sad ćemo malo da zasviramo za vas slavljenike,
tu je naš gost DJ Kon Fan.
Ovo Kon je radi Konrad, a Fan radi "fantastičan".
Povedi ih, hodočasniče.
Ovo je za sve vas nevoljne Midltonce
koji razmišljaju da danas ne idu u fontanu.
Učinite sebi uslugu, odmah ulazite u vodu.
Možda mislite da to nije kul ili je glupo,
ali nećete saznati kakav je osećaj dok ne uskočite unutra.
Samo napred.
Pokušajte.
I, možda će da vam se svidi.
Ovde obično pustimo pesmu.
Imam ih preko šest miliona. Izaberi nešto.
Nije loše, klinjo.
Nije loše.
Uopšte nije loše.
To je moj sin. To je Konrad.
Da li bi radije bio više od reči koje govoriš
Samo budi kao što su reči koje pevaš sebi u svojim mislima
Kad nema nikog u blizini?
Ili bi radije bio deo gomile
Ili samo jednostavni zvuk
Koji čeka da ga čuju?
Znaš li šta mislim?
Pa, ti bi mogao da budeš jedan od ljubavnika ili lažljivaca
Krijući sve stvari koje rade iza svojih ruku.
Pa, samo smo ti i ja.
Zato jer svi oni pomalo greše,
Na svim pravim mestima
Samo zavisi od toga gde si ti...
Hajde.
Bila si potpuno u pravu. -U vezi čega?
U vezi svega.
Hej. -Hej.
Samo sam se hteo da se izvinem u vezi onog što se danas desilo.
Da, i ja.
Nisam bio u pravu u vezi ovog mesta.
Mislim da bih mogao da dođem ovde.
Ne bi mogao da mi platiš da dođem ovde.
Loš dan? -Katastrofalan.
Žao mi je što to čujem.
Nije tvoja greška.
Više mi se sviđaš kad si neobuzdan.
Ne još.
Mislim da ne možemo...
Da. Ne.
Mislila sam da ti lečiš srca.
Loše završava, zar ne?
Kako to misliš? -Francuski film...
loše završava.
Zato i jeste tako poseban.
Ovo ne može da bude dobro.
Hej, šta ti se desilo?
Gde si bila? Zašto nisi odgovarala na moje pozive?
Dođi.
Dobro.
Hajdemo.
Želim da ti voziš.
Da li treba da skrenem na put broj 90 ili autoput broj 2?
Šta ti je sa naočarima?
Mama.
Bićemo u redu.
Bio si u pravu.
Midlton nije tako loš.
Idemo na dugi put kući.
Prevod: SEAN 12 Adaptacija na srpski: kumek
Preuzeto sa www.titlovi.com