Traducere și resincronizare: Undergrow
Europa, anul 1944
Vulpea Fragilă, Vulpea Fragilă. Prima grupă.
Prima grupă. Aveți legătura, Locotenent.
Ce zici, Ingersoll? Vei încerca să ajungi la cazemată?
Putem încerca, dar vom avea nevoie de susținere
dacă rămânem blocați.
Tot țintuit sunteți, domnule Locotenent?
- Da. - Atunci ne ducem înainte, până la capăt.
Dar dacă ne vor țintui, vom avea nevoie de Căpitanul Cooney ca să ne scoată de acolo
Asta-i sigur!
- Vulpea Fragilă, terminat. - Eroi...culegători de lauri.
Ai recepționat, Căpitane? Prima grupă din plutonul meu se duce până la capăt.
Oamenii tăi sunt pregătiți să îi sprijine?
Fă-mi un semnal cu mâna. Terminat.
Foc.
Groaznic mortarul.
S-au apropiat de poziția grupei lui Ingersoll.
Sunt țintuiți de focul mitralierelor și acum au început să tragă cu mortarele.
Mai bine ai ataca din acea parte, să iei presiunea de pe Ingersoll.
Vulpea Fragilă Unu, aici Doi. Haideți să scoatem plumbul!
Terminat.
Cooney, unde ești? Ai spus că îi vei ajuta!
Depinde de tine, Cooney. Mă auzi?
Cooney, unde ești?!
Retragerea!
Cooney! Cooney!
Nu pot ține tirul. Mitraliera încă ne mai ține imobilizați.
Ai spus că îi vei ajuta! Răspunde, Cooney.
Cooney! Cooney! Cooney, terminat!
S-a terminat, Locotenente.
Da, îți irosești bateria.
Asta e tot pentru ziua de azi, băieți.
Dacă doriți o piesă anume,
trimiteți-o în grija Serviciului de Radio al Forțelor Armate.
La revedere!
Gata, gata, terminați. Haideți.
Terminați!
Hei, hei, noi așteptăm aici de două ore și tu vrei cafea instantaneu.
Jackson, nu ești o ordonanță ordonată.
Și acelei canistre îi lipsește ceva. Nu poartă nici un pic de rugină.
- Haide sergent, umple-o. Poate ruginește. - Foarte amuzant. Pentru cine este?
- Pentru Căpitanul Cooney. - Căpitanul Cooney?
De fiecare dată când Jackson face un comision, Cooney îi dă bacșiș un grad.
Grăbește-te, Căpitanul îI așteaptă pe Colonelul Bartlett de la Divizie.
Uite acolo relaxare!
Când îi saluți pe ăia doi, trebuie să-ți ceri iertare brațului.
- Care e treaba cu Cooney și Colonelul? - Care sunt noutățile?
- Tu ai acces din interior la Cooney. - Spune-ne, spune-ne.
Facem Crăciunul în Paris, sau va trebui să mă mulțumesc cu fotografia din perete?
- Nu știu, nu îmi spune niciodată nimic. - Prostii.
Jackson, ești un trădător.
Pe lângă asta, nu am încredere în soldații care își lustruiesc pantofii în fiecare zi.
Jackson! Jackson!
- Vocea stăpânului tău. - Te cheamă mama.
- Cafea, soldat? - De ce nu?
Am deja ulcer.
Puternică, nu-i așa?
- M-ați chemat, Căpitane? - Da, te-am chemat. Unde sunt formularele?
- Care formulare, domnule? - Care...?
Formularele înlocuitorilor. Trebuia să la duci azi, la Divizie.
- Deja le-am trimis, domnule. - Bine.
Ai luat cafeaua?
Da, domnule.
Păi, haide, haide!Păi, haide, haide!
Modul în care este condusă această armată... Ineficiență, repetiție.
Îți spun băiete, dacă îmi conduceam afacerea de acasă în modul în care conduc ei armata
Într-o lună dădeam faliment.
- O lună! - Da, domnule.
Aș fi o pomană pentru contribuabili dacă ei ar lăsa niște...
oameni de afaceri să preia controlul.
Este o idee interesantă, Căpitane.
Scoate cutia cu trabucuri din raniță.
Vreau ca Clyde - Colonelul Bartlett - să se simtă ca acasă.
# Ca și când am fi amândoi acasă. În micuțul orășel Riverview.
- Niște trabucuri și câteva scrumiere, d-le? - Da, dar nimic pretențios.
Suntem doar niște băieți dintr-un oraș mic, colonelul și cu mine. Înțelegi?
Ne plac plăcerile...
simple.
- Adu un prosop, Caporal. - Da, domnule.
- John? - Da, domnule?
Ai reușit să aprobi cererile pentru lenjeria de corp, din iarna asta?
N-ați vrea să știți, domnule? Numai pentru părțile de sus.
Grozav. Pur și simplu grozav...
Salutare Woody, băiatule. Ești pregătit de joc?
- Pregătit, Căpitane. - Colonelul o să vină din clipă...
Unde este Costa?
- Joe? Nu a apărut încă? - Nu!
În ultimul timp a cam depășit măsura. Nu se mai poartă ca un ofițer.
Sunt sigur că vă înșelați, Capitane.
John, i-ai spus locotenentului că este așteptat, nu-i așa?
Da, domnule. I-am spus în această dimineața.
Atenție!
- Continuați, domnilor. Caporal. - Hei! Salut!
Erskine, Woodruff. Ăștia suntem? Sper că nu aveați de gând să jucăm doar noi trei?
Costa a fost reținut. O să îi dau de știre chiar acum.
Să faci asta, fiule.
Și spune-i că am zis să aducă o mulțime bani.
Da, domnule.
Bine, Clyde! Mă bucur că ai trecut pe aici!
Desigur... Unde este acel whiskey despre care vorbeai?
Vine imediat.
Vrei și niște apă plată?
Vrei să îmi ruginească instalația?
În Pittsburgh, tatăI meu a făcut asta.
A fost fierar?
- Costa, unde ești? - Sunt aici, Harry!
Da. Fabrica...
Harry, cum se spune "șine de cale ferată"?
- Des rails de chemin de fer. - Așa este.
Des rails de chemin de fer.
Harry, fă cunoștință cu domnul Bouisse.
Domnule Bouisse, Locotenentul Woodruff.
Încântat. Încântat
- Ăsta e magazinul lui. Frumos, nu? - Da. Uite, știi ce oră este?
Știi cât de vechi este magazinul ăsta? Cinici sute de ani.
- A aparținut familiei lui din tată în fiu. - Da știu, George Washington a dormit aici.
Uite, Joe, colonelul este aici.
Dacă nu vorbim cu el acum, s-ar putea să nu mai prindem o altă șansă.
Deci e aici.
- În regulă, Jackson, poți să pleci. - Da, domnule.
Nu-ți face griji pentru bătrânul Erskine Cooney.
- Luați loc. - Da.
- Ei bine? Ai adus scrisoarea? - Scrisoarea?
- De la tatăI meu. - Nu, îmi pare rău, am uitat-o.
- Am lăsat-o la cartierul central. - Oh... păi, e în regulă.
Doar că... nu mi-a mai scris demult în ultimul timp...
Știi cum e, judecătorul a fost ocupat, acum că se apropie și alegerile.
O, da. Probabil că așa e.
Dar bănuiesc că ar fi foarte mândru dacă m-ar vedea acum.
Desigur. Ești comandant de companie în infanteria Statelor Unite.
Bine spus, sunt. Și...
când îmi va veni citația...
A, da. Citația.
O să mă revanșeze pentru acele vremuri când I-am dezamăgit. Înțelegi la ce mă refer?
Mă scuzi.
Știi, mă gândeam, Clyde.
Poate o să o țin sub secret.
Și când voi ajunge acasă, voi merge direct la el,
O să întind mâna pentru o strângere, și când se va uita în jos...
Poți proceda și așa.
O să explodeze de bucurie, bătrânul!
Așa va face. Și vreau să îți aduc acea citație.
Dar va trebui să ai puțină răbdare, înțelegi.
- Bineînțeles, Clyde. - Lucrurile astea durează.
Și când momentul potrivit va veni, o voi strecura.
- Vrei să știi ceva? - Ce?
Când ajungem acasă...
O să încep să îți spun direct "Colonel".
Ce crezi despre asta?
Cred că mi-ar plăcea asta.
Nu-mi aduc aminte să fi auzit de un colonel autentic în partea noastră de Stat.
Joe, am un plan pentru a-I scoate pe Cooney afară din companie.
O cauză pierdută.
- Mă vei ascultă? - Ce e de ascultat?
Știi aranjamentul.
Bartlett are ambiții politice. Bătrânul lui Cooney, deține mecanismul.
De aceea, Erskine nu poate face greșeli. ÎI avem pe întreaga perioadă.
Acum că te-ai descărcat, taci și ascultă-mă pentru o secundă, vrei?
Continuă.
În regulă. O să îți explic simplu și la obiect.
Unu la mână: măcar o parte din viitorul politic al lui Bartlet, depinde de arhiva sa
de război, corect?
Doi la mână: Bartlet nu e prost, corect?
- Da, corect. - OK.
Trei: Cooney este nedemn de încredere și Bartlett o știe.
Următoarea greșeală a lui Cooney poate fi una mare.
Nu doar 14 oameni, dar ceva mult mai mare.
Să fim realiști, asta e pentru păstrare.
- Și care e planul? - OK...
Aș vrea să îi spun direct lui Bartlett, să-i sugerez să îI mute la birouri.
- Nici o șansă. - De ce nu?
ÎI ascunde pe un post de birou la Batalion sau Divizie.
În cel mai rău caz, își prinde degetul într-un dulap cu acte.
Grijile noastre și ale lui Bartlet se termină.
Apoi nu ne mai rămâne decât să luptâm în război.
Haide, Joe, ce zici? Cum ți se pare?
Nu va funcționa.
De ce nu?
Nu va funcționa! Nu va cădea în plasa acestei discuții directe.
Este locotenent colonel și tu ești doar un amărât de locotenent.
Ba mai mult, îți va spune acea veche replică de genul
"Fiule, eram în Garda Națională în timp ce tu învățai abecedarul."
Ambii sunt din acelați soi.
Pariez că Cooney nu a luat în calcul războiul
când s-a înscris în Garda Națională.
Probabil s-a gândit că va avea parte de plăcinte de porumb
și intestine de porc prăjite și...
și de șansa de a-și purta uniforma la vânătoarea de vulpi de Sâmbătă.
OK, mă voi duce singur.
Nu o face pe dramaticu cu mine, față de câine.
Voi juca cărți, dacă crezi că va ajuta cu ceva.
OK. Îți spun eu, este singura cale prin care prin care ne putem apropia de Bartlett.
Dar ține minte, o singură scăpare de-a lui Cooney...
Doar una.
- Cinci la rând! - Când vor începe permisiile, Colonele?
Imediat ce ne întoarcem în Franța și ne stabilim acolo.
Credeți că războiul se va termina înainte să ne reformăm?
Nu îmi place să vă dezamăgesc dar pariez că așa se va întâmpla.
Nu mi-ar plăcea să intru în chestii dure cu acei copii boboci pe care ni-i i-au trimis.
Așa e domnule, acelor înlocuitori le trebuie antrenament.
Nu vă faceți griji. Vom merge cu toții acasă cu un dosar de care putem fi mândri.
Dacă cineva spune despre Compania Vulpe că nu este în top, va răspunde în fața mea.
Jur, acest Comandant al vostru e la fel de sensibil ca o femelă urs cu pui.
Da, sigur este.
Cum jucăm, cinci cărți fără să tragem?
- Îmi convine. - Sunteți de acord, băieți?
Tot 50 de franci limita?
Da.
Amestecă-le și împarte-le, Locotenente. Amestecă și împarte.
"Femelă cu pui".
Ce fel de glumă e asta? Ce vrei să spui, Locotenente?
- Haide, Erskine. - Pune miza, Joe.
Ăsta e un joc între prieteni, Costa.
Și vreau să rămână așa. Încerci să mă provoci.
Stai jos. Locotenetul nu a vrut să spună nimic.
- Crezi? - A fost o glumă.
Spune-i că a fost o glumă, Costa.
Am făcut o glumă.
Bănuiesc că te vei amesteca în politică la întoarcere, în Riverview, Colonele.
Nu știu. S-ar putea să candidez pentru postul de hingher sau ceva de genul ăsta.
"Tippecanoe and Bartlett too." (joc de cuvinte)
E rândul meu?
- Da. - Vă costă 50 de franci, domnilor.
O să trebuiască să vă dau la o parte, Colonele.
Ei bine. O să arunc o privire.
Arată cărțile, Locotenente.
- Treiari și valeți. - Este o mână bună.
Dar nu suficient de bună. Trei dame încântătoare și o să strâng potul.
- Pierdeți vreodată? - Nu îmi permit.
Sunt doar un mic băiat din micuțul Riverview.
Nu voi uita ultima partidă.
Unde a fost asta?
Ah... a fost în pivnița din afara Aachenului.
Ne-ați golit de bani în partida aia. Vă dădeam dolar după dolar.
O, da, tu și acel...
Lathrop era numele lui, Colonele. Locotenentul Ned Lathrop.
Așa este, Lathrop. A fost un om bun.
Păcat de el. Ce a făcut? A încercat să ajute grupa care s-a despărțit?
Grupa sergentului Ingersoll din plutonul meu.
- Bine, el... - El ce?
Ingersoll nu a respectat ordinele, încercând să ocupe cazemata aia.
Și-a depășit autoritatea.
Au fost oameni buni. Cei mai buni, dacă m-ați întreba.
Ei bine nu te-am întrebat, Locotenent.
Domnilor, haideți să păstrăm acest joc prietenos.
Același joc.
Oricine putea vedea că era o situație fără ieșire.
Nu cred că era fără ieșire, Căpitane.
Poți să crezi ce vrei. Nu este nici o lege împotriva acestui lucru.
Dar îți ordon, ca și subordonat al meu, să îți păstrezi insinuările pentru dumitale.
- Erskine! - Nu are nici un drept să-mi pună
onoarea la îndoială.
Sunt Comandantul său superior.
Ingersoll a fost unul din cei mai buni oameni ai mei.
Stai jos, Erskine.
Dacă ești așa de prietenos cu oamenii tăi de ce nu renunți la grad?
Nu vrei să fii ofițer, nu înțelegi semnificația
ești doar un cățeluș cu nasul pe sus.
Cooney!
Haide, haide! Haide, Joe.
E în regulă, Harry. Plec.
Mă scuzați, domnule Colonel.
Îmi pare rău că am dat-o în bară, Clyde.
De ce nu te duci afară să te plimbi? Poate o să te liniștească.
Da...
Cred că așa o să fac.
Îmi pare rău că lucrurile s-au desfășurat astfel, Clyde.
O să îi dau asta lui Joe când o să-l văd.
Toată lumea își pierde la un moment dat cumpătul, nu-i așa băiete?
Da, domnule.
Totuși, nu cred că ar trebui să se afle despre acest incident.
- Despre ce incident? - Asta e ideea.
Băieții sunt destul de sensibili în ziua de azi.
Da domnule, sunt.
Că tot veni vorba, Colonele...
Aș dori să vă spun ceva.
Spune.
Ei bine...
Moralul acestei companii este,
în considerația mea, într-o condiție periculoasă.
Și din ce cauză crezi că a ajuns astfel, Locotenente?
Cred că a izvorât din ceea ce s-a întâmplat la Aachen.
Colonele, știu că dumneavoastră și Căpitanul Cooney sunteți foarte apropiați.
Poate că îmi pun capul în joc, în legătură cu acest lucru,
dar sentimentul printre oameni este că domnul căpitan... s-a speriat acolo.
Asta este și părerea dumitale?
Nu sunt sigur, domnule, el a avut singura rezervă. Putea să facă ceva.
Pe de altă parte poate a crezut că rezerva lui nu a fost suficient de puternică.
Atunci faptele nu sunt foarte concludente.
Nu e vorba de fapte concludente, domnule!
Colonele, vă pot vorbi direct, lăsând gradul deoparte?
Nu văd de ce nu ai putea.
Să nu-ți faci impresia că ceea ce vrei va merge mai departe de noi. Spune.
Colonele, îl cunoașteți pe Căpitanul Cooney mai bine decât...
...mai bine decât orice om din această divizie, poate mai bine decât orice om.
Îl cunosc pe Erskine. De când aveam 14 ani, și eram funcționar în biroul judecătorului.
Îi știți părțile bune și neajunsurile.
- Continuă. - Știți că a dat rateu la Aachen.
A costat viața unei întregi grupe. Un sergent bun, un Locotenent foarte bun.
Gândiți-vă ce ar putea face dacă această companie ar intra într-o primejdie reală,
mă refer la o strânsoare unde ar trebui să lupți ca să ieși din ea.
Haide fiule, zi-mi direct. Vrei să îl trimit pe Erskine la birouri?
- Da, domnule, de fapt... - Se înțelege.
Nu este o soluție rea. Dar sunt niște puncte pe care nu le ai în vedere.
Tu ai vorbit direct cu mine și eu o să fac la fel.
Aș aprecia dacă ai păstra discreția. Asta este o confidență între noi doi.
Erskine este foarte important pentru mine. Să nu ne prefacem. Știm amândoi de ce.
Echipa mea este mică, compactă, eficientă. Merge ceas.
Fie vorba între noi, nu am loc pentru Erskine la Batalion.
- M-am gândit la Divizie. - Să-l trimit la Generalul Parsons?
Mai precis, în ce calitate?
Deci, vezi tu, toți avem problemele noastre.
Nu este vorba că nu apreciez grija dumitale pentru moralul acestei companii, o apreciez.
Sunt la fel de îngrijorat ca și tine, ba mai mult,
pentru că sunt responsabil pentru această companie.
De ce nu vreți să acceptați adevărul?
- Să acceptați adevărul că mulți vor muri... - Taci din gură!
Ai spus ce ai avut pe inimă și eu voi face la fel. Asculți?
Da, domnule.
Totul se reduce la un singur adevăr.
Această companie este...
Să-i dăm un nume frumos "puțin zdruncinată" în ce privește moralul
și ca rezultat nu este pregătită să lupte, corect?
Corect.
- Asta este îngrijorarea dumitale? - Asta este îngrijorarea mea.
Atunci poți să o uiți.
- Care e prenumele tău? - Harry.
Poți să nu îți mai faci griji, Harry, pentru că am informații de sus.
Sunt șanse minime să mai mai vedem vreo luptă.
Așa se aude, Colonele? De sus?
De sus. Șanse foarte mici.
- Vulpea Fragilă Unu. - Aici Divizia. Colonelul Bartlett e acolo?
Da, vi-l dau imediat.
Colonelul Bartlett.
Generalul Parsons vrea să îi vadă pe toți comandanții, cât mai curând posibil.
- Spune-i Generalului că vin imediat. - Mulțumesc, domnule.
Deci, asta fiind situația...
Vreau să te liniștești în ce-l privește pe Erskine. Relaxează-te.
De azi într-un an vei fi civil adaptându-te la problemele păcii.
Deja mă simt mai bine, Colonele.
Foarte bine, Harry.
Mă vezi ras, tuns și dat cu apă de toaletă, pe aici pe colo?
Vorbești de parcă ai rămas ultimul în lume. Și nu știm dacă ne întoarcem
- Șoferul colonelului mi-a spus. - Ce să știe el...
- Uite-l pe Locotenent. Întrebă-l. - Ok, o voi face.
Hei, Locotenente, în legătură cu acel zvon. E real?
- Ce zvon? - În ce ne privește, că am scăpat.
- Nu aș paria. - Sper să aibă dreptate, măcar de data asta.
Să fim serioși, sunt un erou. Am poftă de sânge.
Sunt un vânător de glorie și când mă pregătesc...
Doar că nu îți place să lupți.
Asta e problema mea, Căpitane. Sunt fricos.
Soldat de primă clasă, Bernstein, un gras laș. Pot să mă liberez petru că sunt fricos?
Majoritatea băieților ar merge în iad într-o găleată
pentru dumneavoastră sau pentru Locotenentul Woodruff, știți asta!
La cum stau lucrurile, acest echipament are spirit de găleată de gunoi.
- Franceza ta pute. - La fel și moralul.
Valea.
Da, domnule.
Domnule Locotenent Costa.
- Rușii ăștia! - E un veritabil cazac. E foarte dur.
Dar în interiorul lui, Snowden, acolo bate o inimă de piatră.
Nu te mai scărpina, Bernstein.
Nu mă scărpinam, doar verificam dacă am plăcuțele.
Salut, Locotenente.
- M-am gândit că te găsesc aici. - Deci, ce s-a întâmplat?
Ce ticălos. De ce a trebuit să strice totul?
Nu contează asta. L-am văzut pe colonel plecând. Ce s-a întâmplat?
Am vorbit cu el. I-am spus că nu suntem apți de luptă.
- În regulă, să mergem! - Și?
- Ce se petrece acolo? - Nu contează. Ce a spus?
Deja știa despre Cooney și a fost înțelegător.
Desigur. Înțelegător.
Ai zice că ăia doi sunt niște comedianți.
Erskine și Clyde: Zicale amuzante și dansuri exotice.
Niște băieței de la țară.
Îngropați până la genunchi în sânge.
Ce rezultă de aici e asta: nu avem de ce să ne facem griji
în ce-l privește pe Cooney.
Vorba de sus e, se pare că sunt șanse mici să mai intrăm în luptă.
Și dacă intrăm?
Colonelul a spus că sunt șanse foarte mici.
Și dacă o să ne ducem înapoi? Care sunt planurile tale?
Ai încercăt să vorbești cu el și te-a păcălit să mai faci altă faptă.
Nu m-a păcălit. A vorbit cu o judecată sinceră.
Nu ți-ai dat seama. Eu da.
Dacă ne întoarcem, am o soluție pentru Cooney
Una simplă. Fără nici un intermediar.
- Doar o soluție simplă și delicată. - Ce? Joe! Ce ai face?
Mi-am dat seama. Lasă-l să mai gafeze o dată.
Uite ce e, să nu îți vină idei năstrușnice.
Vorbesc serios, Harry!
Locotenent!
Pregătește-ți oamenii pentru drum în 20 de minute, domnule. Grup complet.
- Înapoi în Franța? - Nu, domnule. Ne întoarcem înapoi.
A avut loc o străpungere importantă.
Parașutiștii sunt deja pe drum.
În regulă. Du-te și alertează plutonul.
Îi vreau pe toți liderii plutoanelor în afara TP-ului,
îndată ce oamenii lor sunt pe drum.
Da, domnule.
Ei bine?
Șanse foarte mici, ă?
Joe! Joe!
Cooney este încă la comandă, la bine și rău.
Până este eliberat asta e situația și eu sunt executantul său.
Dacă i se întâmplă ceva... Nu îmi pasă dacă ești tu sau altcineva.
Funcția îl face pe om, așa e, Harry?
Să așteptăm și să vedem evoluția lucrurilor.
Secțiunea care ne interesează este...
Aici suntem noi. Și...
- Îmi poți acorda atenție, Locotenent? - Mă scuzați.
Aici suntem noi. Ai înțeles? Vrem acest oraș, La Nelle.
Nu vei avea nevoie de hartă pentru că poți vedea orașul de pe deal.
- Ce spune G-2-ul? - Nimic.
Tot ce știm e că nu a fost ocupat încă. Nu îmi pasă cum o faceți. Doar faceți-o.
În regulă. Se va face.
Păstrați contactul cu mine prin 201. Poate "krauts"(termen peiorativ pt nemți
însemnând "vărzari") s-au retras.
Dacă s-au retras, avansați, dacă nu goniți-i.
- Ne putem aștepta la asistență? - Toate celelalte companii au angajamente.
Această operațiune în La Nelle este strict pentru Compania Vulpe.
- Bine, domnule. - Succes.
Ei bine, Woodruff, Compania Vulpe se pare că iar are o misiune dificilă.
Dacă lovim orașul din ambele părți, ar trebui să funcționeze.
Putem folosi Arme, în rezervă pentru Prima și a Doua Unitate?
- Eu iau Arme, dvs. luați Prima și a Doua? - Sună bine. Jackson!
Adu-l pe Locotenentul Costa. Spune-i să îl aducă și pe Sergentul său.
- Mișcă mai repede! - Da, domnule.
Dacă primul pluton rămâne blocat, îi putem acoperi din lateral.
Uită-te mai atent aici. Presupunând că...
presupunând că trimitem un pluton să cerceteze atent drumul ăsta, de aici.
Dacă nu e nimeni acolo, merg înainte. Noi îi urmăm.
Dacă întâmpină rezistență...
Aici. Ocupă această micuță casă de la periferie și se ascund acolo.
- Nu știu ce să zic. - Ideea ta e solidă. Foarte solidă.
Dar e rigidă. E ca la carte.
În modul ăsta îi putem preveni până vedem ce și cum.
apoi îi putem lovi din ambele părți.
Și avem punct de tragere chiar în oraș, dacă vom avea nevoie.
Da, domnule, ăsta e planul.
Și asta ar fi o metodă, bănuiesc.
Hei Costa.
Iar avem o trebușoară urâtă de făcut.
La Nelle?
Da. Divizia îl vrea ocupat. Noi am primit sarcina.
Ar putea să fie vărzari acolo. Cel mai probabil că nu vor fi.
Haide să mergem pe premiza că sunt.
Aici. Îți iei plutonul și mergi pe drumul ăsta.
Vei fi acoperit pe mare parte din el.
- Te duci acolo și faci un avanpost în oraș. - Sună frumos și elegant, Căpitane.
Acum să mergem pe premisa că mahalaua mișună de vărzari.
Eu sunt acolo cu un pluton.
Ce se întâmplă pe urmă?
Ocupați această casuță de la periferie și vă ascundeți acolo.
Noi îi lovim cu restul Companiei. Voi ne dați un punct de tragere.
Dacă vom avea nevoie. Ai înțeles?
Dacă intri într-un pericol real, vom fi în spatele tău.
Sper.
Bine, dacă nu îți place, o să pun plutonul Locotenentului Miller să încerce.
- Ești de acord, Harry? - Joe, cred că ar trebui să funcționeze.
Toliver, vom deplasa oamenii în josul drumului într-o coloană de pluton.
Drumul e acoperit până la 365 de metri de casă.
Acea ultimă porțiune nu îmi place. În câmp deschis. Am putea da de bucluc.
Singurul lucru bun despre ea este că e în pantă.
Ce?
Dacă sunt ascunși, ne-ar putea face greutăți.
Nu are nici un rost să ne târâm. Nu este acoperire.
365 de metri cu echipamentul de luptă, este o distanță prea mare pentru a fugi
așa să vom merge prima jumătate și apoi o să îi dăm bătaie.
Și ne vom ruga. Ce crezi?
- Ar putea fi o prostie, domnule. - Pune oamenii în mișcare.
- Voi veni și eu într-un minut. - Da, domnule.
Ai un sergent de pluton destul de bun.
Cel mai bun.
Și nu se va da la o parte din nici o situație grea.
Nici el și nici vreunul din oamenii mei.
- Ce vrei să spui cu asta? - Doar asta.
Putem ocupa acea casă, dar nu mi-ar plăcea să râmân blocat cu ea.
- Dacă dai de necaz, te vom sprijini! - Da știu, am cuvântul tău.
Și ce vrei, un contract semnat?
În regulă, haide. Nu te îngrijora.
- Mă vei sprijini, Harry? - Vrei și cuvântul meu?
Da.
Bine, îl ai.
Poate ai vrea să îl chem și pe Jackson. Poate vrei și cuvântul lui.
Vreau ca Jackson să stea în așteptare, să primească apelul radio.
Și Cooney... O să îți dau ceva de gândit.
Dacă voi mai pierde un om din cauza ta,
doar unul,
nu vei mai vedea Statele Unite niciodată.
Astea sunt cuvinte care te trimit la Curtea Marțială, soldat. Am un martor, chiar acolo.
Să mă audă și el tare și clar, ca să nu fie nici o neînțelegere.
Dacă mă tragi pe sfoară cum ai făcut cu Ingersoll, și...
și dacă vei face pe lașul încă o dată, o să mă întorc și voi pune mâna pe tine.
O să îți vâr grenada asta pe gât și o să trag de inel.
Vine.
Să mergem!
Să mergem, băieți.
Capăt de drum!
Aici începe vânătoarea de curcani!
Cum arată?
Nu știu, domnule. E greu de spus.
Hei, soldat, ce zici, ți-ar plăcea să ți se ia o greutate de pe umeri?
- Ce, să mă duc acolo? - Desigur.
Mori!
- Arată liniștit. - La fel și un cimitir.
Aveți dreptate, Locotenente.
Știi, este un film western, unde un glumeț spune
"Destul de liniștit pe acolo. Prea liniștit", spune el.
Același lucru de fiecare dată. E prea multă liniște.
Chiar e prea multă liniște.
Lideri de grupă. Medici.
Este un drum teribil de lung, Locotenent.
Aia e casa.
Nu știm dacă vom întra sau nu în bucluc.
Este prea departe și prea anevoios să ne târâm așa că va fi o cursă.
Feriți-vă de drum. Poate fi minat.
- Ați înțeles? - Am înțeles.
E o distanță teribilă pentru a fugi...domnule.
Vom merge prima jumătate.
- Ne veți da semnalul? - Da.
Vom merge în formație de câte trei, bine răspândiți, la semnal.
La intervale de 5 secunde. Ar trebui să avem o distanță de 9, 11 metri între rânduri.
Nu vă îngrămădiți, nu vă opriți pentru nimeni.
- Medicilor, sunteți pregătiți? - Suntem pregătiți, Locotenent.
Nu vă vrem la acea casă. Faceți ce puteți pentru răniții de aici și...
Toliver și eu vom conduce. Și Willis...
- Cine are radioul? - Aici, domnule.
- Cum te cheamă, soldat? - Abramowitz, domnule.
Mergi cu noi, Abramowitz.
- Johnson, tu vei ține numărătoarea. - Da, domnule.
Fii cu ochii pe mine. Dacă situația devine furtunoasă, îți voi da un semnal.
Nu vreau să pun tot plutonul la ananghie.
Dacă fac așa, vei ține în loc restul oamenilor.
Da, domnule.
- În regulă, deplasați-vă! - Prima grupă, deplasarea!
- Vom merge câte trei. - A doua grupă, deplasarea.
Haideți băieți! Răspândiți-vă! Să mergem!
Mai mult, Abramowitz.
Cinci, patru, trei, doi și mergeți!
Cinci, patru, trei, doi...
și mergeți!
Cinci, patru, trei, doi și mergeți!
Până aici e bine.
Dacă sunt acolo, cam acum ar trebui să deschidă focul.
Da. Am avansat prea mult ca să ne mai întoarcem.
Să mergem!
Medic!
Nu mai, nu mai!
Asta e tot.
Pivnița.
La etaj.
E liber.
Am un junghi.
Supraveghează orașul.
E liber și în spate. Ăștia suntem?
Doar atâți am ajuns?
Da.
Nu am condiție forma fizică.
Foarte slabă condiția fizică. Nu mai am aer în plămâni.
Știi care e cauza?
Prea multe țigări.
De acum înainte, o să rămân sănătos.
- Ești mai sănătos decât el. - Cu siguranță.
- Ai avut noroc că nu a fost în rampă. - Nu ar fi reușit.
- La cât plumb cară. - Aici vreau plumbul, băieți.
- Nicăieri altundeva. - Poate că are dreptate.
Sergentul Kelly l-a primit în burtă. La fel și Lucas.
- L-au nimerit pe Lucas? - Da, domnule. L-am văzut căzând.
Un medic a fugit la el.
Dar restul grupei lui Johnson?
Liegert a prins una în gât. Așa a părut...
Cu noroc am ajuns noi cinci, Locotenete. Au tras tare în noi.
Nu a fost chiar un șnițel vienez, nu Locotenente?
Un bucătar German, te poate doborî la fel de rapid.
Kelly, Lucas.
- Ești sigur în legătură cu Liegert? - Da, domnule.
Vă spun, e miraculos.
Nu știu cum am ajuns aici.
Știi ce este? Un miracol, asta e.
- În regulă. - Absolut miraculos.
Să trimiți un pluton aici, în modul ăsta. Nebunie curată, Locotenente.
Cum a putut să viseze una ca asta?
Calmați-vă. Atâta timp cât stăm aici,
ar trebui să fim în regulă. Nu se vor năpusti.
De unde știți, domnule?
- Continuă să supraveghezi orașul! - Da, domnule. Dar de unde știți?
Nu știu.
Dar analizează și tu. Suntem prinși ca într-o cutie și ei știu asta.
Tot ce trebuie să facă este să aștepte până scoatem capetele și...poc.
- Ca și cum ai jumuli un opossum. - Și ce facem, domnule?
Stăm pe loc și așteptăm până când compania va ataca în forță.
Asta a spus Cooney? Că ne va sprijini?
Așa a spus.
Ei bine, tu ce crezi?
Relaxează-te. Dacă ai ajuns tu aici înseamnă că oricine poate ajunge.
Da, poate. Cu excepția Căpitanului Cooney.
Ia-o ușurel. Îl vezi Loconenent îngrijorându-se?
- Vrei să știi ce cred? - Ce crezi?
Singurul de aici care nu își face griji e Abramowitz
Snowden? La naiba cu sănătatea.
- Dă-mi o țigară. - Taci din gură.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu.
Poate e prea departe, Locotenente.
- Hei, Locotenente! - Ce?
- Cred că am văzut ceva. - Unde?
- Pe drum, chiar în spatele clopotniței. - Ce a fost?
Nu știu. Un tanc, o turelă, ceva.
- Nu văd nimic. - S-a dat înapoi.
- Asta mi-a atras atenția. - Un camion?
- Da. - Putea foarte bine să fie un camion.
La ce noroc avem, trebuie să fie un tanc.
Dacă au tancuri acolo, ne vor țintui de podea.
- Snowden, tu ai fi o carpetă minunată. - Tăceți din gură, amândoi.
L-ai reperat? Ricks, l-ai văzut?
Nu, domnule.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu.
Ca să tragă înspre Bernstein, ar trebui să fie...
Da, sigur, l-ai văzut? Turla bisericii. Profanatorul ăla e în clopotniță.
Cum de ți-ai dat seama?
E singurul loc de unde poate avea unghi să tragă înspre tine.
- Îl poți vedea? - Acum nu.
Dacă nu îl vezi, cum îl poți nimeri?
Strategie, Bernstein.
Te duci în față și îmi raportezi ce vezi de pe verandă.
- În față? - Mișcă-te.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu, recepționați? Terminat.
Vulpea Fragilă Unu, te aud tare și clar.
Tu ești, Jackson? Terminat.
Da, domnule, eu sunt. O secundă, Locotenente să chem pe cineva. Terminat.
Căpitane, este Locotenentul Costa la radioreceptor, domnule.
Vezi ce se întâmplă, Woody, băiatule. Du-te, vezi ce vrea.
Știi ce vrea, Căpitane.
În regulă, dați o mână de ajutor!
Adu oamenii ăștia acolo. Ia-o ușurel.
- Sunt Harry. Care e situația? Terminat. - Unde e Cooney? Terminat.
- Da, Harry, orașul este puternic ocupat. - Întreabă-l dacă și Berlinul e ocupat.
Spune-i că Cooney este un prostănac.
Ce?
Ce? Ne-au prins în câmp deschis și ne-au tocat. Terminat.
- Veți face un manechin ca să tragă în el? - Doar dacă vrei să fii tu voluntarul?
- Ce idee absurdă. - Da.
Repet: Ne-au tocat!
Medicii îi ridică chiar acum. Terminat.
Pune casca mea pe el, să îl facă mai realist.
Sunt?
- Primii răniți au început să sosească deja. - Și unde este sprijinul?
Spune-i lui Cooney că suntem țintuiți. Repet: suntem țintuiți!
Domnule Doctor, am un om la balcon.
Ascultă, spune-i că suntem în acea "micuță casă".
Spune-i că l-am pierdut pe Lucas Kelly, Liegert
nu știu exact câți.
Deci unde e restul companiei?
Unde este acel sprijin care trebuia să fie chiar în spatele nostru? Terminat.
Joe, rezistă. Te sun înapoi. Terminat.
Căpitane.
Căpitane!
- Căpitane! - Ei bine?
Trebuie să ne mișcăm rapid. Joe e țintuit. E rândul nostru.
Să fim siguri că facem manevra corectă. Să nu ne pripim.
- O să pregătesc compania. - Așteaptă!
Poate că este peste puterile noastre.
Haide.
Jackson, preiau eu.
Cum adică este peste puterile noaste?
Ni s-a dat o sarcină, să ocupăm La Nelle. Să formăm compania și să o facem.
Cel mai bine e să-i retragem și să chemăm artileria.
Nu îi putem retrage, sunt țintuiți.
Atunci să stea ascunși, vom chema artileria!
Artileria nu ne va ajuta. E nevoie de oameni pentru a cureri orașul!
Vrei să risc o întreagă companie pentru rămășițele unui pluton? Gândește corect!
Să mâ gândesc corect? Mă gândesc la sarcina pe care o avem de făcut!
Dacă am făcut o greșeală de judecată a fost una nevinovată.
Ascultă la mine Cooney. I-am dat lui Costa, cuvântul meu.
Și ce dacă, ești cercetaș? Vreun cavaler alb?
I-am dat cuvântul meu.
Ascultă soldat, îți spun direct, nu dau doi bani pe ce i-ai dat.
Arată bine soldatul. E mai urât ca Bernstein.
Grăbiți-vă.
Stați puțin. Dacă acest săcoi tris o să moară
de ce să nu îl facem ofițer?
- Fă-l General. - Nu, o să-l facem Lototenent.
Fă-l Căpitan.
- Știi cu cine seamănă? - Nu...
- Termină, Bernstein. - Preiau eu.
În regulă, domnule, mergeți acolo și atrageți niște plumb.
- Îl vezi? - Da, dar nu suficient.
- Cum arată? - Ca un bărbat.
Vărzari ăia netrebnici.
- Puțin mai mult, Bernstein. - Mai mult?
Haide, Bernstein.
Nu mai sunt lilieci în clopotnița aia.
- Mă jur, Toliver, bine tras! - Exact ca jumulirea unui opossum.
Toliver!
Pleacă de la deschizătura aia.
Vărzarii ăia netrebnici.
Trag până când ești pe ei. Apoi fug.
"Camarade, dă-mi o țigară"
Problema cu tine, Ricks, este că ești înverșunat.
Sigur. Îi urăsc pe vărzarii ăia netrebnici, dacă la asta te referi.
- Și ei te urăsc pe tine. - Pe mine?
- De ce să mă urască pe mine? - Pentru că ești dușmanul, de asta.
Ce vrei să spui? Pe toți sfinții, sunt American! Ei sunt dușmanul.
Abramowitz. Jacob R Abramowitz.
Are grupa de sânge 0.
Auzi, ce vorbă rea, să mă faci pe mine dușmanul.
Și ce crezi că ești? Un student din străinătate?
Cum aș putea fi eu dușmanul?
- Ricks! - Da, domnule?
Dacă te mai prind că pleci de aici, te bat până îți sare sângele!
Ai înțeles?
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu, terminat.
Vulpea Fragilă Unu, aici Vulpea Fragilă Doi.
Unde este sprijinul? Terminat!
Spune-o încă o dată, Harry.
Frumos și rar, ca să nu fie nici o greșeală. Terminat.
Da.
Am rămas cu arenda?
Da.
Ieșiți!
Afară! Afară!
Haideți!
Americanii. Eliberatorii noștri!
Suntem atât de bucuroși că sunteți aici.
- Credeam că ai verificat pivnița. - Am verificat-o. Probabil că s-au ascuns
într-o grămadă de lemne și i-a ratat grenada.
- Te-ai uitat? - Da. Nu. Cine s-ar fi gândit?
Oricine cu capul pe umeri! Ceea ce nu e cazul tău, așa e?
Nu, domnule!
Du-te jos și verifică tot locul! Fiecare centimetru.
Taci din gură
Milwaukee, Wisconsin. Unchiul meu.
Vrea să mă aducă în curând în America. Carl Schwartz.
La fabrica de bere. Vă rog. Acesta este unchiul meu.
Taci din gură.
Ăsta rău e Căpitan, Locotenente. Sunt la fel în orice armată.
Toliver, băieții ăștia sunt răspunsul unei rugăciuni.
Vreau să faceți liniște. O să "îl lucrez" pe bătrân.
Ia zi-mi, acolo.
Acolo, Panzere?
Panzere sau ce?
Haide, vorbește!
Otto, te avertizez.
Nu mai vorbi, înțelegi? Nu mai vorbi!
Nu știu nimic.
L-ați speriat bocnă pe bătrân, Locotenente.
Vreun lucru mecanizat pe acolo?
Ce este?
Haide, vorbește acum!
Otto, numele tău, rangul și numărul - nimic altceva.
Albul ăsta aduce vorba de Articolele de Război.
Nu ni se aplică nouă. Nu într-o magherniță ca asta.
Ăsta e un.45 cu calibru automat, Căpitane. Înțelegi? Nu mai vorbi!
Ia zi-mi? Panzere?
Panzere?
SS, nu? SS?
Nu știu nimic.
Nu veți scoate nimic de la el, Locotenente. E speriat de Albinosul ăsta.
Numele, Rangul și Numărul!
Tacă-ți fleanca!
Panzere? Haide!
- Acestea sunt... - Otto, idiotule!
Așteptați doar, vor veni.
Din oraș, din spatele turnului, de peste tot.
Sunteți deja morți.
Morți?
Da, sunteți ca și morți.
Știți ce a zis?
Spune că tot ce trebuie să facă e să aștepte.
Spune că suntem acoperiți din oraș. Spune că suntem "tot"
Morți.
Aveți multă putere de foc în oraș, așa e Căpitane?
Spune-mi mai exact.
Locotenente, presupun că sunteți familiarizat
cu acele convenții de la Congresul din Geneva.
Atunci trebuie să știți că nu vă vom spune absolut nimic.
Nu! Așteptați!
Sunt de-al vostru.
Panzere?
Panzere.
Te rog, nu mă împușca. Am trei copii.
Câte tancuri? Unul? Două?
Câte?
Opt sau zece. Și SS.
Ce a spus, Locotenente?
A spus că locul mișună cu chestii mecanizate. Și SS.
Ricks.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu, terminat.
Woodruff... Nu te aud. Nu te aud. Terminat.
Mai tare, Harry. Nu te...
Hei, priviți! Un tanc!
Tipul nu mințea. O să ne facă una cu pământul.
Ce metodă de a distruge.
Woodruff?
Recepționezi? Terminat.
Bine, primește informația asta: sunt tancuri aici.
Nu știu câte. Ne retragem!
Repet: ne retragem!
Solicit ajutorul artileriei și acoperire cu fum.
Repet: solicit artileria și acoperire cu fum. Terminat.
Am înțeles. Vulpea Fragilă Doi a ieșit. Nu, stai!
Am un mesaj pentru Cooney. Ai înțeles?
Spune-i că mă întorc.
Spune-i că mă întorc!
Porniți artileria. Vulpea Fragilă Doi a ieșit.
Bateria B, aici este Compania Vulpe.
Nu trebuie să vă explic prea mult.
Țineți casa între voi și oraș, cât de mult puteți.
Să mă fac cât se poate de înțeles.
Nu vă dau doar cuvântul. Vă dau lege.
Vă dau un ordin.
Nu vă opriți pentru nimeni. Ați înțeles?
Nu contează cine e lovit, nu vă opriți!
Hai, pregătiți-vă. Îl veți pune pe vărzar în fața voastră.
- Mă va încetini. - L-ai auzit pe locotenent.
Nu-l putem lăsa în urmă?
Serviciile Secrete ale Diviziei îl vor vrea.
Îndată ce veți auzi venind artileria noastră, plecați.
Fugi, Bernstein!
Cum am zis mereu, o armată luptătoare e o armată în fugă.
În regulă. Intervale de 18 metri. Nu vă îngrămădiți.
Ricks! Mișcă-te. Mișcați-vă.
- Ești pregătit? - Nu mă grăbiți, Locotenente.
- Sfântă Fecioară, plină de bunăvoință... - Du-te!
Isuse! Maria!
Snowden!
Ia asta.
- Ne mai vedem, Locotenente. - Du-te.
Nu aștepta prea mult după ce plec.
Îți dau un avans și tot o să te ajung din urmă, pe acel deal.
- Vorbești cu un Toliver săltăreț, Joe. - Da?
Fugi de aici.
Toliver!
Domnul îți veghează calea.
Binecuvântat ești tu între femei.
Binecuvântat este fructul pântecul tău, Isus.
Amin.
- Locotenente? - Unde ești lovit?
Nu știu. În piept sau în plămâni.
Simt ca niște bulbuci.
Poate nu ar trebui, Locotenente. Nu veți reuși.
Locotenente?
Vă amintiți când m-ați lovit acolo?
- Nu vorbi. - Aveați dreptate.
Am greșit...
Dar am înteles la ce v-ați referit.
- Acești oameni, domnule... - Ce?
Acești oameni...
Sergentul, săracul... Chiar în față.
Jackson!
- Da, domnule. - Taci din gură.
- Da, Căpitane, dar acești... - Am spus să taci din gură!
Căpitane!
Sergentul Toliver vine din susul străzii! Are un neamț cu el!
Ei bine, de unde l-ați găsit pe vărzar?
L-am adus din acea "micuță casă"
Aduceți-l.
- Unde este Locotenentul Costa? - A fost ultimul care a fugit.
L-am așteptat în depresiunea din spatele crestei dealului, dar nu a mai apărut.
- Cred că l-au doborât și pe Ricks - Cât timp ai așteptat?
Suficient cât să apară amândoi, dacă ar mai fi apărut.
Ok, adu-l înauntru.
- Divizia? - Aici Divizia.
Aici este Compania Vulpe. Avem un prizonier.
Și acele tancuri?
- Câte sunt? - Am văzut două.
Prizonierul spune că sunt tot felul de chestii mecanizate acolo.
Prizonierul raportează că sunt cel puțin două tancuri în La Nelle, poate mai multe.
- Aduceți prizonierul la G-2. - Îl trimitem cu Jeep-ul îndată
Tancurile alea începuseră să avanseze, când v-ați retras?
Nu, domnule. Dar acum sigur se gândesc.
Ce zici, Toliver? Care erau șansele Locotenentului Costa?
Nu știu, domnule. Erau foarte mari. Se pare doar că nu a putut să ajungă.
Unul dintre cei mai buni lideri de pluton pe care i-am avut.
Nazist împuțit.
- Nu faceți asta! - Asta e pentru Costa, cap pătrat!
Luați-o ușor! A fost cooperant.
Haide, Toliver, îți fac cinste cu un pahar.
Nu, mulțumesc.
- Credeam că obișnuiești să bei. - Nu acum, domnule.
Ăsta e bourbon, Toliver. Este bourbon adevărat din Kentucky.
Nu am auzit ca un adevărat Sudist să refuze un bourbon din Kentucky. Poftim.
Nu, domnule, vă mulțumesc frumos.
Ce se întâmplă, băiete? Haide.
Căpitane, celor de prin părțile mele le place foarte mult whiskey-ul.
Dar nu bem cu un alt bărbat decât dacă îl respectăm.
Atunci stai pe uscat. Tu pierzi.
Am transport pentru... Ce i s-a întâmplat?
Nimic din ce nu poate vindeca un tratament identic.
- Du-l la Divizie. - Nazist nesuferit.
- Domnule au început să lovească niște case. - Ok, ok!
- Se pare că sunt 88-uri. - Așa crezi?
- Avem mari probleme. - Nu vor ataca.
Avem companii pe fiecare parte. Sectorul este tras.
Nu este! Uitați-vă.
Nu trebuie să îmi arăți nici o hartă!
O să vină pe drum și o să ne alunge de aici.
Asta va lăsa Compania lui George și Compania Ușoară descoperită.
În momentul în care vor ocupa răscrucea, vor pune tot batalionul în susul râului.
Nu te agita! Eram soldat când tu erai...
Cel mai rău lucru pe care îl poți face e să fii agitat!
Domnule alea sunt 88-uri.
În regulă, ce vom face acum?
Toliver, adună-ți oamenii rămași din pluton.
Da, domnule.
- În regulă acum ce facem, Cooney? - E un singur lucru de făcut.
Ne retragem. Plutonul lui Miller poate să-i țină până ajungem la pădure.
- Și ei cum o să scape? - Îi vom acoperi.
- Nu ar avea nici o șansă. - Eu comand aici.
- Acceptă adevărul! - Asta fac!
- Ce naiba se petrece aici? - Clyde!
- Ne lovesc cu tancurile! - Nu mă lua cu "Clyde".
- Colonele, îmi pare rău. - Bineînțeles că îți pare rău.
- Ce cauți aici, de ce nu ești în La Nelle? - Am încercat!
- Ce înseamnă am încercat? - Am trimis un pluton întreg.
Asta înseamnă 40 de oameni. Ai 200 și ai trimis un pluton? Ce s-a întâmplat?
Au intrat, dar s-au retras, le-am zis să stea pe poziții.
- Câți au intrat? - Cinci. Trei au ieșit.
Le-am spus să stea.
Bineînțeles că s-au retras, cine nu ar face-o.
- Câte victime? - Cam zece. Cinci morți. Costa lipsește.
- Costa? O să fie bine, are nouă vieți. - Dar, Clyde, am reperat tancurile alea.
Eram pregătit să intru. Testam terenul cu plutonul lui Costa.
Ai avut ordine să intri acolo, regimentul te credea acolo, Generalul Parsons la fel
și știi de ce?
Pentru că le-am zis eu că ești acolo. Ce crezi că o să fac, crezi că mă retrag?
- Nu putem rezista... - Ba poți și o vei face!
- Câte tancuri crezi că sunt? - Prizonierul a zis că sunt tot felul de
chestii mecanizate.
Un Grup Operativ e pe drum. Dacă Vărzarii pătrund, tot batalionul o să o pățească.
Rezistați până vă vor ajuta.
Aveți idee cât timp o să dureze?
O oră, poate două. Dar nu îmi pasă dacă
durează o săptămână, vreau să păstrați poziția.
- Trebuie să faceți ceva. - Vom rezista.
Este vorba despre comanda acestei companii, Colonele.
Ieși afară, Woodruff, vreau să vorbesc cu Căpitanul tău.
Haide, mișcă-te!
- E lichior legat, Clyde. - Vreau să mă asculți, Cooney.
Vreau să asculți foarte atent, în caz că sunt noutăți pentru tine.
Ești la comanda acestei companii dintr-un singur motiv, ca un favor pentru judecător.
A vrut mereu un fiu și eu încerc să i-l ofer.
Nu vreau nici un favor, Clyde.
Ai o singură șansă. Ești în "apă fierbinte". Menține orașul, te voi acoperi.
Dar dacă te retragi, o să îți arăt ce înseamnă să ai necazuri.
- O să te trimit direct în Leavenworth! - Poți conta pe mine, Clyde!
Nu, nu pot! Deci totul se reduce la cine te sperie mai mult, eu sau ei.
Ascultă!
Dacă greșești, te crucific!
Știi ce? Puțin îmi pasă.
Înțelegi?
Dacă ești așa mare, de ce nu mă eliberezi din funcție.
Da. Haide, trimite-mă înapoi.
Fă astfel încât să nu mai contez.
- Ce mi-ar plăcea. - În regulă!
Fă-o! Fă-o!
Sigur, te trimit înapoi și o să se intereseze de tine. Foarte amănunțit.
Da și o să mă vadă cocoțat pe umărul tău.
Așa e, Erskine băiete. Așa că stai aici, aici reziști.
De ce aș face asta?
- Ați terminat de vorbit? - Cât de mult te urăsc.
Stați Colonele, nu o să-l lăsați la comandă, aici.
Locotenent, nu îmi pasă care e opinia ta în legătură cu Căpitanul Cooney.
- Încă e la comandă. Clar? - Foarte clar.
- Atunci știi ce trebuie să faci. - Știu exact ce trebuie să fac.
- Mă îngâni? - Nu îngân pe nimeni!
Dacă supraviețuiesc, mă duc direct la Generalul Parsons.
Îi voi spune întreaga poveste.
Despre Aachen, despre Costa, despre planul lui de a ne retrage de aici.
Vroiam doar să știți.
Când ajunge a 10-a Blindate aici, vreau acea răscruce liberă.
Haide Căpitane să mergem. Ne vom așeza la cele două case de la răscruce.
Trebuie să rezistăm.
Vom rezista cât vom putea, apoi ne retragem la biserică, apoi la judecătorie.
- Și după asta, ce? - Acolo o să fie capăt de linie.
Haide, luați-vă echipamentul. Să mergem. Haide.
Nu, dă-mi aia.
Eram soldat, când tu erai un băiețel. Nu îmi vei lua nimic.
Căpitane, nu pretind că știu toate răspunsurile
dar știu că nu le veți găsi în sticlă.
Dă-mi aia.
Credeți că vă veți găsi curajul într-o sticlă.
Credeți că vă puteți cumpăra tupeul pentru un dolar. Cine vă credeți?
Nu sunteți numai neglijent sau un laș. Sunteți criminal.
Un criminal responsabil pentru moartea a cel puțin nouăsprezece oameni.
Dă-mi aia!
Poftim!
Ați păcălit fiecare om în acest echipament să creadă că Armata SU este o batjocură.
Ei bine nu este! Doar această mică parte, amărâtă.
De aici încolo, va fi diferit.
Mi-ar plăcea să ies acolo și să opresc unul, dar nu am tupeul să o fac...
"Dacă un bărbat nu are tupeu să trăiască, nu are tupeu nici să moară."
Dacă nu poți trăi, nu poți muri.
Cine vrea asta? Nu am cerut așa ceva.
Sunt diferit, Woodruff.
Sunt speriat.
Cu toții suntem speriați, Căpitane.
Mi-e frică de...Mi-e frică de tine.
Mi-e frică de Bartlett. Mi-e frică de...
Mi-e frică de tatăl meu.
Tăticul meu m-a bătut! M-a bătut!
"O să bag tupeu în tine, băiete! O să scot un bărbat din tine!"
"Vorbesc cu tine, băiete! Te fac bărbat!"
Și am crezut că într-o zi...într-o zi...
M-am trezit într-o dimineață și aveam 30 de ani.
Am știut că ziulica aia nu va veni niciodată.
Nu va fi niciodată.
Nu va fi...
Stai aici, Căpitane. Mă ocup eu de lucruri.
- Unde este? - Joe. Unde...? Cum ai ajuns înapoi?
Unde e Cooney? Au spus că e aici. Unde?
- Acolo în spate? - Joe, ascultă-mă.
Nu te murdări.
- Dă-te din calea mea. - Nu.
Liegert e mort! Lucas e mort!
Ricks e mort! Un băiat cu care nici măcar nu am vorbit, e mort!
Toate din cauza lui! Dar voi echilibra situația!
Nu poți face asta! Este... Nu știu. Este psihopat. E...
O să număr până la trei, ca să te dai din calea mea.
Dacă îl omori, o să te întorci la Batalion cu garda. Mă voi asigura de asta.
- Ascultă-mă, măcar o dată! - De ce să te ascult?
Ai gură "făinoasă". M-ai trădat.
- Mi-ai dat cuvântul tău! - Nu a fost așa de simplu.
Bine, dacă vrei să o facem în felul ăsta! Unu...
Harry, o să te împușc dacă voi fi nevoit!
Doi...
Locotenente, unul din tancurile vărzarilor!
Unde?
Trage direct în casa unde se află Toliver și ceilalți băieți.
- Bine, Joe, ce zici? - Băieții ăia nu au nici o șansă!
Locotenent Costa...
Credeam că sunteți mort.
- Care casă este? - Cea din capătul străzii.
Poți să ajungi cu acel picior, până acolo?
O să ajung. Până acolo și înapoi.
Bastarzii ăia încearcă să ne omoare.
- Trebuie să coborâm în pivnița aia. - Toliver, ai o minte ca o capcană de oțel.
Ești în regulă?
Locotenent! Hei, Joe!
- Mă bucur că... - Unde sunt restul oamenilor?
Snowden e în pivniță. Bernstein e aici.
Cred că și-a rupt piciorul.
- Du-i jos, în afara pericolului. - Păzea, Joe, vine încă unul!
Țipă frumos și tare, nu-i așa?
Știi că da, maimuță slinoasă.
Cine ar fi crezut că voi fi bucuros pentru un picior rupt?
Știi ce înseamnă asta, nu?
Înseamnă un bilet dus, în State.
Vrei să îți schimb și dopurile?
Nu mulțumesc, Sergent. Dar îmi puteți verifica parbrizul.
Devine puțin încețoșat.
Haideți! Au pătruns. Ne retragem în biserică.
Nu mă lăsați aici. Tipii ăia sunt SS.
- Îți aducem un fel de targă. - Ăia din SS nu iau prizonieri răniți.
Mai ales dacă îi cheamă Bernstein.
- Avem nevoie de un Superman. - Știi tu, Snowden.
- Sau măcar de Joe Costa. - Da, Costa. Mă întreb pe unde o fi.
Sunteți fricoți cu toții! Rezistăm pentru Clyde! Ieșiți, lașilor!
Lașilor! Ieșiți! Mă lupt eu cu voi! Ieșiți, pe unde oți fi!
Rezistăm pentru Clyde! Ținem orașul!
Haideți! Voi lupta! Haideți! Sunteți fricoși, fricoși, fricoși!
Haideți, grăbiți-vă!
- Ce s-a întâmplat cu el? - Mi-am rupt piciorul.
- Cărați-l. Haideți, că se apropie. - Încercăm să improvizăm o targă.
Grăbiți-vă. O să fii în regulă, Bernstein. Mă duc sus să văd dacă e liber drumul.
- Haideți. - Încearcă-l.
Luați-mă ușor, băieți. Sunt singurul din lume care poate face asta.
- Ce anume? - Să dau cu zarul un șapte.
Ce vrei să spui?
Mi-am rupt piciorul. Este o treabă sigură, nu?
- Că ajungi în State cu siguranță. - Așa că am câștigat, ridic jetoanele.
Și pentru ce jucăm? O pastilă de "cazi-mort".
Aproape că îmi doresc să nu fi fost rănit.
Haideți, grăbiți-vă.
Ce se petrece aici? Unde vă duceți?
- Nu fuge nimeni! Trebuie să ținem orașul! - Îl vom ține de la biserică și judecătorie!
Nu ni s-a spus de unde să ținem! Nu îmi spui tu mie, îți spun eu!
- A înnebunit. - Înapoi!
Cooney, ne blochezi avansarea!
Duceți-vă înapoi! Sunteți fricoși cu toții! Duceți-vă înapoi!
E prea târziu. Sunt peste tot. Duceți-vă jos.
Drept înainte. Prima Companie la casele din dreapta.
Eu ar trebui să fiu atent la tancurile americane.
Unde te duci?
Ai vrut să te uiți jos, în beci?
Ca să te poți îmbăta?
Doar să mă uit, atâta tot.
Nu-ți face griji, nu mai este alcool.
Dacă ar mai fi fost, m-aș fi dus eu.
Vino.
Suntem prinși aici.
Știu asta, Căpitane.
Cum văd eu situația, suntem blocați. Situația este fără ieșire.
Este un singur lucru de făcut.
- Și care ar fi ăla? - Să ne predăm.
- Convenția de la Geneva... - Ascultă, ei nici nu știu că suntem aici.
Ca ofițer la conducere, încă dau ordinele...
- Ești bolnav. - ...să nu uiți asta.
Taci din gură!
Sunt de la SS, nu îl pot lua pe Bernstein înapoi, știi ce îi vor face.
Fac lucrul ofițeresc.
Încerc să salvez vieți.
Cooney.
- Joe. - Brațul tău, Joe.
Te rog...
Doamne...
doar un minut...
Bine...Cooney.
E timpul...
E timpul să plătești.
Doamne...
dă-mi puterea...
doar...doar să fac asta.
Trebuie...
Te rog, Doamne. Mă rog...
Tată, pot să mă duc în Iad...
înainte să...
Nu a vrut să spună asta, Doamne.
Nu a vrut.
- Amin. - Amin.
Nu știam că un om poate sângera atât.
E bine, fiindcă asta s-a terminat cred că vom continua conform planului.
Dacă mai faci un pas pe o treaptă te omor.
Stai așa, băiete. Să nu ne ieșim din fire.
Să ne calmăm.
Cine a pomenit de scări?
Mă gândeam doar la binele...
Treci acolo!
Cine-i la conducere acum?
Tot eu comand aici.
Și primul deștept care își depășește condiția, o să primească unul în cap.
Ce ziceți? Vrea cineva?
Nu.
Căpitane!
- Zgomotul! Ce ne facem cu vărzarii? - Aruncă o privire.
Bună lovitura. De la șold.
Sergent...
dacă vom ieși de aici, pune-mă sub arest.
Nu am văzut nici un vărzar, domnule. Mă duc să verific afară.
- M-ai auzit? - Nu știu despre ce vorbești.
- Vărzarii l-au ucis pe căpitan. - Absolut.
L-au nimerit când a intrat pe ușă. Am văzut-o. Jackson a văzut-o și el.
Așa este, o văd...am văzut-o.
Dacă trebuia omorât un om, nimeni nu merita mai mult ca acel gunoi de acolo.
S-a dus, Locotenente. Să uităm de asta.
Ascultă, fiule... adică Locotenente.
Ce s-a întâmplat aici... Adică ce s-a întâmplat cu adevărat,
și cum o să sune la Curtea Marțială...
Sunt două lucruri diferite.
Acei ofițeri din fotolii o să vă pună la înghesuială.
Am credință în justiție, Locotenente, dar în cea din armată
ei bine, nu are nici un sentiment.
Vorbind de justiție,
împușcându-l a fost cel mai just lucru pe care l-am văzut.
Era cât p-aci să ne omoare.
Vreun operator șmecher care ține la colegii săi vă va scoate drept un maniac.
Presupunând că Costa ar fi făcut-o, ar fi trăit suficient cât să o facă.
Nu l-ați fi turnat, nu-i așa?
- Costa nu a făcut-o, ci eu. - Chiar așa?
Acum cine l-a omorât? Dvs. sau eu?
Sau eu? Sau Jackson?
Era deja mort.
De unde știți, Locotenent? Nu puteți fi sigur.
Chiar că a prins o furtună de plumb în capătul scărilor, așa e?
Da, șase huni grași care conduceau un Stutz Bear Cat din 1919.
- Tancuri! - Nu.
Da, Bernstein, dar sunt ale noastre! A 10-a Blindate e aici! Vărzarii au plecat!
Văleleu, stai că vin!
Adio, Joe. Ai fost un soldat adevărat.
Un om bun.
Sper că lucrurile vor ieși așa cum ar fi vrut.
Haideți, Colonelul vine încoace.
Ați auzit? Vine Colonelul. Mă auziți, domnule?
Sigur îi va părea rău cum vărzarii l-au doborât pe sărmanul Căpitan Cooney.
Da, va fi foarte supărat pe ei pentru ce i-au făcut prietenului său.
Pierderile războiului, Locotenent.
Locotenent, cum v-au tăiat calea?
Încercam să ducem un rănit afară. Au venit mai repede decât ne așteptam.
Rău judecat. Ai o companie puternică. Le-am cerut să reziste și așa au făcut.
- Cine este acolo? Costa? - Da, domnule.
Unde este căpitanul vostru? Vreau să îl felicit.
E aici, domnule.
Te pun la comandă. Nu te mai despărți de companie din nou.
- Ce i s-a întâmplat? - A fost împușcat.
Aici jos?
A încercat să se întoarcă la companie, dar a ajuns numai în susul scărilor.
- A murit ca un adevărat soldat? - Da, domnule.
Cu siguranță, domnule.
- Ești rănit grav, fiule? - Nu. Rană de un milion de dolari.
- Bună afacere. Transmite salutări acasă. - Da, domnule.
Sergent, trimite detaliile și du-l pe acest om la Batalionul A.
Da, domnule!
Ne vedem mai târziu, Locotenente?
O să notific Batalionul și Divizia despre noua numire în funcție a dvs.
- E în regulă, domnule? - În regulă?
Bine.
Ne vedem mai târziu.
Așa vezi și tu situația, Woodruff?
Da, domnule.
- Era în capătut scărilor? - Da, domnule.
- Și pe urmă s-a rostogolit aici jos. - Da, domnule.
Ești un ofițer bun, Woodruff. Mă bucur să te văd la conducerea companiei.
Poate o să pun și o promovare pentru tine. Vreau un căpitan la comandă.
Dacă asta doriți, domnule.
Amuzant ce îmi spuneai mai devreme, despre...
faptul că te vei duce la Generalul Parsons pentru ceva anume.
Un om va spune și face tot felul de lucruri, când se află sub presiune, nu-i așa?
Dar nu te-am auzit.
Așa deci, judecătorul a vrut un fiu
Se pare că a trebuit să piardă unul că să îl aibă.
Știi ce voi face?
O să îl propun pe Erskine pentru a primi, o Cruce de Onoare.
O să întocmesc actele și ți le trimit ca să le semnezi.
Căpitane Woodruff.
Nu ai nici o obiecție, așa este?
Bătrânul Erskine a murit ca un erou nu-i așa?
- Veți forța nota, Colonele. - E doar o bucățică de panglică.
Ce contează asta împotriva unei frânghii din jurul gâtului unui mort.
Nu este gâtul unui mort. E al meu!
Da, e gâtul meu!
- Să nu ne agitam. - Ați întins mult coarda. Prea mult.
Vorbiți de medalii false pentru judecător cu semnătura mea pe citație!
Nu va fi așa. Vedeți, eu l-am omorât. Și asta nu e doar o simplă...
Ește extenuat, Woodruff! Ai nevoie de două săptămâni de odihnă.
Poate voi pune o mică permisie pentru tine. Două săptămâni la Paris...
- Aici jos. - Te întorci un om nou.
Aici sunt. Unul în fiecare cameră.
Vino înapoi cu noile dungi. Propria ta companie.
Viața poate fi foarte plăcută, Harry. Chiar și în război.
Uitați-vă la mine, Colonele. Uitați-vă foarte bine la mine!
Poate că eu am apăsat pe trăgaci, dar dumneavoastră ați țintit.
Ați aranjat toată situația în așa fel încât să se întâmple.
- Își vor da seama. - Nimeni nu își va da seama de nimic.
Tu ai cea mai bună mână, acum, fiule, cărțile mari. Vei juca inteligent.
Grijile tale s-au încheiat. Căpitanul s-a dus.
A fost un om bun. Nu văd de ce nu i-am putea da și lui o citație.
- Și asta va îndrepta lucrurile? - Fii flexibil!
Știi ce va face o curte marțială cu o astfel de situație!
Ce vei face, vei lăsa un om mort să îți distrugă viața?
Înțelege că nu sunt resentimente.
Te cunosc, Harry. Ai simțul realității.
Nu îi vei spune nimic Generalului Parsons.
Ai prea mult de pierdut.
Ne mai vedem, Harry.
Știi ce trebuie să fac, Joe.
Și tu ai face la fel.
Aici Vulpea Fragilă Unu. Vreau Cartierul General al Diviziei.
Aici Divizia.
Sunt Locotenentul Harold Woodruff, Batalionul Alb, al doilea Regiment.
- Vreau să vorbesc cu Generalul Parsons. - Puteți aștepta, vă rog?
Da, voi aștepta.
Generalul Parsons vorbește. Alo? Alo?
Sunt Locotenentul Harold Woodruff.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania