Traducerea și adaptarea: Undergrow Subtitrari-Noi Team
Nu așa de repede, mami.
Ivan, haide, vine o mașină.
- Bună ziua! Sunteți Ron McBaren? - Da.
M-a trimis Mark Hanniway. A zis că ne puteți lua cu mașina.
Mark a spus asta?
Da, punctul de întâlnire de la mila 92.
Nu-i nimic, nu-i nimic... Sunt doar eu.
Am ajuns.
Caută o camionetă albă cu plăcuțe de Wisconsin. E un amic de-al meu.
- Îmi pare rău că nu pot să-ți iau geanta. - Nu-i nimic. Mulțumesc.
- Nu-ți iau nici un ban. - Gully, am ajuns. Trezește-te.
Ești bine, amice?
Mamă, pot să îi dau voie să zboare lui Inti?
Așteaptă, bine?
Mai întâi trebuie să-mi dau seama ce înseamnă toate astea.
Hai să mergem cu ei.
Gully, privește. Uită-te acolo.
E "arhitectul" Newman.
- Ce le dă? - Schimburi. E ca o tragere la sorți.
Mulțumesc.
- Mulțumesc. - E rândul tău, dragule. Întinde mâna.
Pot să iau două? Una pentru mine și una pentru fratele meu?
Unde e fratele tău?
Fratele tău nu are nevoie, dragule. Doar tu primești.
Prima piatră este albă, nu uita.
Mulțumesc. Mulțumesc mult.
Puteți să vă desfaceți pietricelele, acum.
Mamă, a noastră e verde.
Nu-i nimic.
Aici! Noi o avem pe cea albă.
- Cum te cheamă? - Timothy.
- Pot intra cu el? - Numai o persoană poate intra.
Structura e prea fragilă. Dar o să fiu înăuntru cu el.
Vom fi amici, nu-i așa Timothy?
Haide.
Scuzați-mă.
Mami!
Gully, așteaptă aici. Îmi supravegheați fiul?
- Ce vrei să faci? - E șoimul băiatului meu.
- Nu poți intra acolo! - Gully, nu te mișca! Stai acolo!
E interzis!
E șoimul fiului meu.
Pot să-l scot afară.
Trebuie să iasă pe unde a intrat.
Zboară spre lumină!
Nu-ți fie teamă.
Privește.
Nu mai avem ce să facem.
Mami.
- Unde e Inti? - Timothy. Ești rănit?
Nu.
- Ce s-a întâmplat? - Structura a căzut...
Doamnă, nu se mai fac vindecări? Chiar trebuie să plecați acum?
Doherty, Schmidt, Anderson,
Longley, Kjellberg,
Lyrenmann și Walker.
Nu puteți să ne lăsați izolați aici. Haideți.
Îmi pare rău, doamnă, mi s-a spus că dv și copilul dv sunteți în regulă.
Dar șoimul, în nici un caz.
Omul nici că putea să fie mai clar.
Poate omul să aibă curaj să mi-o spună în față.
Aș putea, dar nu vreau.
Nu ai inimă? Toată lumea a plecat.
Ce ar trebui să fac, sunt copii mici?
Lăsați teatrul, doamnă.
Știți? Nu sunteți singura care știe cum e să fii la capătul puterilor.
Cu toții știm, altfel n-am fi aici.
Toată viața să ascult implorări și plânsete,
fără să pot face nimic.
Nu vă așteptați la mângâiere.
Nenorocita aia de pasăre ar fi trebuit să fi căzut odată cu structura.
Exact ca băiatul care a mers acasă cu ea. Măcar el poate să meargă.
Jeff, haide să mergem. Se întunecă.
Îmi pare rău, doamnă.
Șoimul sau fii dvs.
Cina ar aduce pasărea aia aici?
Taci din gură.
Fie, merg pe jos. Nu-mi pasă! Nu-l părăsesc pe Inti!
Ivan,
nu putem. O să înghețăm, iubitule.
De ce m-ai făcut să vin cu voi? E numai vina lui Gully.
Nu e vina nimănui, dragule.
Inti e băiat mare, nu?
Lasă-l să zboare, o să vină după noi acasă.
Fă cum spun. Acum.
Pa.
Nu!
Care e problema ta?
Ești nebun?!
- Ce naiba? - Ești nebun?
Acum suntem chit.
Ivan!
Ivan, întoarce-te!
20 DE ANI MAI TÂRZIU
Sunt pe cale de a sosi.
Bine că a avut GPS.
Cum așa?
E zăpadă peste tot. E ca și când ai merge pe nori.
Ne bucurăm că auzim asta. Te auzim bine.
Trebuie să mă ajutați să găsesc coordonatele următoarei acțiuni.
Cred că fiul dv este singura șansă prin care le pot găsi.
Știu. Încerc...
Ați prefera să mă răzgândesc?
Nu pot să evit asta.
Cu toate astea, sunt bine.
Nu vă faceți griji. Sunt bine.
Știu, dragule. Dă-mi-o.
Bună ziua!
Vă pot ajuta cu ceva?
Sunt Jania Ressmore. Sunt jurnalist de la televiziunea națională.
Am vorbit cu Ivan Ephron. Am programat un interviu azi.
Nu știu nimic despre asta. La dracu'.
Îmi pare rău. Da, am uitat.
Așteptați. Scumpule, ce e...?
Stai acolo, da? Nu-i nimic. Mulțumesc.
- Ivan este în spate în cabana roșie. - Mulțumesc.
Îmi pare rău.
Să mă duc la el?
Da, e chiar după colț. Dacă nu vă supărați, mulțumesc.
Da, mulțumesc.
Scumpule, ce e asta?
Nu-i nimic.
Sunt doar eu.
Îmi pare rău.
Cine dracului ești?
Sunt Jania Ressmore.
Am vorbit la telefon acum câteva săptămâni.
Am programat un interviu pentru azi și...
Un documentar despre șoimii de rasă superioară.
Cum ai intrat aici?
Soția ta. Ea mi-a spus să vin aici.
Pot să mă întorc mâine, dacă nu poți acum.
- Nu, doar că am uitat. E în ordine. - Bine.
Deci deții piața șoimilor de rasă superioară.
Oamenii spun că păsările tale sunt cele mai frumoase.
Chiar sunt.
Ești autodidact?
Nu. Am învățat de la bunicul.
Am înțeles că Nana Kunning e mama ta.
Mai ții legătura cu ea?
N-o să publicăm numele de familie, de asta întreb.
E doar o întrebare. Nu trebuie să răspunzi, dacă nu vrei.
Am făcut un ibric cald.
Scuzați-mă.
Iubitule, despre ce a fost vorba?
- Nu vreau să vorbesc cu ea. - Și ce vrei să-i spun?
- Nu știu. Nu-mi pasă. - E foarte nepoliticos.
Nu vreau să vorbesc cu ea.
Îmi pare rău.
Bănuiesc că am terminat.
Da, așa cred. Îmi pare rău.
Te conduc.
Scumpule.
Îl ții tu?
Vino încoace, amice. Vino încoace.
Bună. Bună.
Bravo. Bravo.
Îmi spui ce s-a întâmplat?
Ce e? Ce e?
- Ți-a lăsat ceva. - Ce?
Ăla.
De ce l-ai acceptat?
Ai fi spus exact același lucru rău, așa că...
Nu vrei deloc să-ți vezi de treaba ta.
Da, ce femeie băgăreață sunt!
S-a răcit. Ar trebui s-o pui în cuptorul cu microunde.
Îl iei tu?
L-am ținut în brațe toată ziua.
Ce avem noi aici?
Bine...
Alice. Alice.
Alice.
- Nu se închide. - Ba se închide.
Trebuie să-l ții. Pune-ți degetul acolo. E un computer vechi.
Nu-mi vine să cred că mai e cineva în lume care nu știe cum să folosească computerul.
Jur.
- Mulțumesc, scumpo. - N-o face pe gentleman-ul acum.
N-am văzut-o până acum... dar sunt la curent cu munca ei, de mult timp.
E uimitoare.
Ea e. E Nana Kunning.
Da.
Te doare, nu?
Știu, știu.
Hans!
Hans! Am nevoie de ajutor.
Nana! A venit cineva să te vadă.
Bună, Nana!
Ești aici doar trei ore pe zi. Încearcă să nu aduci musafiri, bine?
Cum ai ajuns aici?
Am mers.
Mai bine zis cum m-ai găsit?
Pe mine mă cauți, nu?
Sper că-ți amintești de mine.
Da, ești "arhitectul".
Și dumneata ești Alana Ephron.
Mi-au spus că te voi găsi aici.
Sunt Nana. Nimeni nu-mi mai spune Alana.
Băiatul acela, Timothy, îți amintești de el?
Se simte mai bine.
Umflătura din ochiul său s-a redus.
Și-a recuperat jumătate din vedere. E destul de neașteptat.
E vorba cumva de șoimul fiului meu?
Pasărea fiului tău n-a meritat să moară și îmi pare rău.
Felicitări. Pentru băiat, mă refer.
Felicită-te însuți.
Pe mine însumi? Cum așa?
Tu ai atins ochii băiatului, nu eu.
Și a trebuit să-ți spun asta.
Bine.
Trebuie să mă întorc la muncă, înăuntru.
Apreciez grija ta pentru fiul meu.
Mă bucur pentru băiat.
Chiar mă bucur.
Dacă chiar s-a vindecat.
O să mai stau în oraș câteva zile, dacă ai întrebări.
Stau la familia băiatului, lângă biserică.
O zi bună!
Poți să faci așa?
Fă-o cât de rapid poți. Să vedem.
E foarte bine.
Sari! Bine.
Acum vreau să mergi ca o rață. Poți?
Așa? Fără să cazi?
Foarte bine, Gully.
Se pare că ești într-o formă bună.
Pentru moment totul e bine.
Tumoarea pare că s-a stabilizat.
E doar o variație mică.
Am senzația că e schimbat.
Ca și când ar fi regresat.
Cum adică?
Face pe el. Nu se poate controla.
Și nici nu se rușinează de asta. Nici nu se obosește să-mi spună.
Are vreo legătură cu tumoarea?
Posibil.
Dacă nu-i dă importanță, încearcă să nu faci mare caz din lucrul ăsta.
Ai primit răspuns?
Nana.
După cum ți-am spus și înainte, este o operație de mare risc
pentru rezultatul mic care poate fi obținut.
Mi-e teamă că nu sunt chirurgi care să fie dispuși să-și asume riscul ăsta.
Îmi pare rău.
Dar știu că ai mai trecut prin asta și înainte...
Trebuie să se fi făcut progrese.
Te rog.
- Bine, o să mai dau niște telefoane. - Te rog.
- În regulă. - Bine.
Bun.
Ce zici, mergem să facem ceva?
Vrei să cumpărăm niște gogoși?
Nu crezi că m-ai pedepsit suficient?
Știi că viața îți va da și lovituri mai grele, nu?
E în ordine.
Vrei să le eviți încontinuu?
Nu pot să opresc asta.
Dar îți spun ceva. Mă asculți?
Niciodată n-o să înveți cum să lovești înapoi.
Așteptați aici câteva minute.
Mami, vreau să merg cu tine!
Mamă, m-am săturat să tot stau în mașină.
Ivan, stai în mașină.
Ivan! Nu poți să-l abandonezi pe fratele tău.
Bine, fie.
Trebuia să te anunțăm că venim, dar a fost pe neașteptate.
Sunt finalele.
Veniți să urmăriți, dacă vă interesează.
Bine.
Gully, du-te cu fratele tău.
Starea celuilalt băiețel al meu se înrăutățește.
Îmi pare rău.
Așa spun și doctorii, dar niciunul nu vrea să-l opereze.
N-aș fi venit aici, dacă aș mai fi avut alte opțiuni.
Nimeni n-ar fi venit. Crezi că nu știu lucrul ăsta?
Dacă te ajută cu ceva, nu cer bani.
Păi, deja stai în casa lor.
Niciodată nu refuz o invitație.
Poate te fac să te simți bine slăbiciunile altora.
Dacă ești atât de generoasă cu insultele,
trimite băieții de aici, și putem rezolva asta în dormitor.
Am glumit.
La dracu'!
E absurd.
Este. Poate totul este. În special asta.
Uită-te la tine.
Iată-te la capătul puterilor,
vorbind cu un om pe care îl crezi șarlatan.
Căutându-mă.
Bineînțeles că e absurd.
Dar cred că trebuie să vezi ce știu deja.
Nu putem evita durerea.
Putem s-o îndurăm.
Ea e cea care cauzează toate problemele.
Beau în cinstea ei!
În momentul ăsta nu pot înțelege nimic.
Băiatul meu nici măcar nu și-a trăit viața.
Pentru ce s-a născut?
Ca să moară?
Poți să mă ajuți sau nu?
Toată lumea e dornică să primească, Alana.
Dar e dificil. E un drum mai greu.
Mai ales pentru tine.
Nu mi-ai răspuns la întrebare.
Timothy?
Nu, e camera 12. E...
O clipă.
E toaleta și chiuveta. Da am nevoie de ele. Mulțumesc.
Cu ce vă pot ajuta?
O caut pe Jania Ressmore. Cred că stă în hotelul ăsta.
- Aveți numărul camerei sale? - Nu.
Știți ce. Lăsați. Lăsați.
39? Bine.
Nu, nu, dar e o nebunie.
De ce te-ai răzgândit?
Bine, mulțumesc.
Nu, nu, mă duc acolo chiar acum.
Am terminat aici.
Nu știu.
Da, confirmă cât mai repede posibil.
66 de grade, 33, 39.
Te pup.
Ce e aia?
Au fost fotografiate în secret de niște adepți.
Mulțumesc că spui ce e evident.
Majoritatea au fost făcute în '97, '98 când tu aveai 18 ani.
Ia-o ca pe un cadou.
De obicei nu-mi împart fotografiile din documentare cu nimeni.
Și acum cineva ți-a dat coordonatele actului următor, nu?
Vreau să merg cu tine.
Nu mai am nevoie de tine.
Fără supărare.
- Scuzați-mă. - Bună!
- Pot să vă aduc o cafea? - Da, vă rog.
Ascultă.
Ai venit la mine fiindcă ai impresia
că știu ceva despre ea.
Ce zici?
E vorba de Cercul Polar.
Sute de kilometri, unii peste ocean înghețat.
- N-ai vrea să vii, crede-mă. - Nu, e în regulă. Nici o problemă.
Bine.
Bine, pa pa.
Pa pa.
Ce e? Mă întorc.
O să te sun. Și pe mami, bine?
Pa pa.
- Pa. - Pa.
- Ne vedem. - Ne vedem.
Pașapoartele.
E doar o poartă, așa că îmbarcarea e la 18:30.
- Va trebui să așteptați puțin. - Bine.
Și veți ajunge la aproximativ 00:30.
Poftim.
Aș vrea să folosim timpul până decolăm ca să facem interviul, dacă ești de acord.
Da, poți să-mi înregistrezi vocea, dar să nu mă filmezi.
Dar am avut o înțelegere.
Da, am fost de acord să-ți răspund la întrebări.
Bine, o să-ți spun o poveste...
Știi că am avut un frățior?
Eram copii.
Și...
A vrut un pahar cu apă
și n-a putut să ajungă la pahar.
Așa că m-a rugat să-i iau paharul. Eu mă uitam...
Mă uitam la o prostie la televizor, și n-am vrut să-l ajut, apoi el
a luat paharul și a căzut, și s-a tăiat la față și la mână,
și s-a lovit la cap.
Așa că l-au dus la spital
și i-au făcut tot felul de analize și au aflat că e bolnav.
Puștiul e bolnav.
Și...
Am simțit o ușurare.
M-am simțit ușurat pentru că n-a fost vina mea
fiindcă nu l-am ajutat.
Și m-am simțit ușurat că n-am fost eu cel care era bolnav.
Dar tot ce știam era că frățiorul meu era bolnav.
Și ea nu putea să-l vindece.
Dar tu, Ressmore? Ai copii? Ești căsătorită?
Nu.
Ai pe cineva special?
Gully!
Gully, aici. Ce faci?
Echipa e în partea asta. Trebuie să stai alături de ea.
Voi număra până la trei.
Dacă nu vii, stai cinci minute pe bancă.
Unu.
Doi.
Care e problema? Nu vă supărați! Cu dvs vorbesc!
Înoată. Ce contează dacă înoată acolo sau în partea aia?
Lăsați-l să înoate, vă rog.
Dnă. Ephron, scopul acestui curs e spiritul de echipă.
Fie. Înoată. Face tot ce poate.
Bine. Atunci puteți să vă înscrieți fiul la alte cursuri.
Gully, ieși din piscină. Haide.
Ivan, și tu.
- Mamă, nu. - Hai să mergem. Acum.
Grăbește-te, Ivan. Să plecăm de aici.
Nu e corect. Nu vreau să plec din cauza lui Gully.
Vino încoace.
Vă iubiți unul pe celălalt, nu?
Ăsta e lucrul cel mai important.
Eu aș fi făcut orice să am un frate sau o soră.
Așa că trebuie să fiți alături unul de celălalt.
Mereu. Bine?
Bine.
Acum spuneți că vă iubiți unul pe celălalt. Haideți.
Te iubesc mult, frate mai mare.
Mult.
Nu trebuia să-l scoți de la cursul ăla.
Are nevoie de cineva care să aibă grijă de el.
M-am ocupat de asta, Ike.
E în alt curs.
Da.
Dar sentimentele sale, Alana.
Niciodată nu e pe primul loc.
Da. Ei bine, nici nu are nevoie.
Îi va face bine să învețe asta.
Ivan e puternic. Poate să facă față.
Crezi că le șii pe toate.
E doar un băiat.
Și?
Ce e?
Și ce?
Ai reușit să iei legătura cu doctorul ăla?
Știi, e vărul lui Clara.
Da.
Așa că... Evident că n-o să vrea să te ajute.
De ce e evident?
E chiar atât de surprinzător?
Da.
Da, este. E un băiețel, Hans.
Pune-te în locul ei, pentru o clipă.
Aș fi încântată!
Cea mai mare problemă a mea ar fi că am soț fustangiu, nu că îmi moare fiul.
Haide, revino-ți. Știu că ți-e greu, dar...
- Știi ce? - Nu trebuie să-ți verși nervii pe mine.
Nu eu sunt problema. Tu ești problema ei afurisită, nu eu.
Cu atât mai mult nu e Gully.
Haide, Nana.
Trebuie să privești lucrurile un pic diferit, de dragul fiului tău.
- Diferit? - Da.
În ce mod?
De dragul lui Gully?
Să încerci să accepți situația.
- Haide. Calmează-te. - Am spus că am terminat.
Scuză-mă.
- Vrei să te îmbraci înainte să ieși afară? - Scuză-mă.
- Oamenii o să afle... - Toți știu deja, dobitocule.
Scuzați-mă.
- Nu vreau să vă deranjez. - Ar trebui să mă lași în pace.
Vă cer doar un minut din timpul dvs.
Voiam să-mi cer scuze pentru ce i-am făcut păsării băiatului dv.
Bine. De ce?
N-ar trebui să fiu aici.
Dar n-am altă opțiune.
Nu suntem de prin părțile astea.
Mi-am pierdut locul de muncă.
Am lăsat în urmă tot ca să-l urmez pe "arhitect".
Dacă am mai fi avut timp am fi așteptat următorul său act.
Dar nu mai avem timp. Am vrut să încercăm cu Lincey, dar...
Dar ce? Lăsați-l să încerce.
Ochiul băiatului. Ne-a spus că tu l-ai vindecat.
Poate că nu vrei să mă ajuți și respect asta, dar măcar încearcă.
Nu știi despre ce vorbești.
Este un bețiv bătrân și murdar. N-ar trebui să-l urmezi nicăieri.
Nu înțeleg.
De ce te-ai dus la el, dacă nu crezi?
Succes cu băiețelul tău.
Sper să găsești ajutorul de care ai nevoie.
De ce i-ai spus acelui om că pot să-l ajut?
- Ia-o ca pe o șansă de a te răzbuna. - Nu vreau să mă răzbun.
- Atunci spune-i că nu poți s-o faci. - Nu asta e ideea.
- Atunci de ce nu îl ajuți? - Du-te dracului!
Du-te dracului!
Dacă ți-e teamă că ar putea să nu-l ajute cu nimic.
- Și lui i-e teamă de acest lucru. - Nu.
Nu.
Ce ar trebui să fac?
Același lucru pe care îl faci și cu băiețelul tău.
Hei, amice!
Poți deschide ușa?
Zău așa!
DRUM ÎNCHIS
Nu, dacă ar fi fost alt drum
n-aș escorta autovehicule peste 160 de mile de lac înghețat.
Dle, nu am două zile la dispoziție. Trebuie să trec azi.
Decât dacă doriți să mergeți pe jos,
va trebui să vă duceți acasă ca toată lumea.
Ivan!
- Se va sparge gheața! - Ce?
Îți spun că se va sparge gheața! O aud!
Văd crăpăturile!
- Nu se va sparge! - Nu te apropia de mine!
Ivan va trebui să ai încredere în mine.
Stai acolo! Te rog, oprește-te!
- Ivan! N-o să se spargă. - Nu te apropia de mine, te rog!
Uită-te la fața mea. Uită-te la mine.
Bine...
Bine.
Ești gata?
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
Aproape că am ajuns. E un oraș mic.
Probabil că o să vă găsesc o cameră de închiriat, dimineața.
Știți ce, mai bine stați la mine în noaptea asta.
Mâncăm ceva, vă încălziți și porniți la drum dimineața.
- Sună bine? - Mulțumim. E grozav.
Mulțumesc.
Scuză-mă că nu te-am sunat până acum.
N-am avut semnal.
Mi-e dor de voi.
Dacă vrei să dai și tu un telefon, poți s-o faci.
A, nu, mulțumesc.
- Toată zona asta nu prea are semnal. - Da.
- Bine... - Deci ce s-a întâmplat?
Rămâne blocat pe drumul înghețat, aproape să moară.
Merge pe jos kilometri întregi, iar într-un final ajunge într-un oraș.
Și o familie îl cazează. Îți vine să crezi? Un străin pe moarte.
Apoi, de fiecare dată când s-a întors, le-a adus o sticlă d-asta.
Vine! Vine!
Prinde-l pe micuțul ăla! O, nu!
Și astea sunt cunoștințele mele de franceză.
Noroc.
Nu pot. Trebuie să... S-a trezit!
Mă urmărește!
Mulțumesc.
Eu vă mulțumesc. Nu e mereu atât de drăgălaș.
În seara asta e.
O să-mi folosesc camioneta toată săptămâna.
Avem un Jeep pe care puteți să-l folosiți.
- Mulțumim. - Bine?
- Nu știu cum să-ți mulțumesc... - Nu.
- Mulțumesc. - Nu-ți face griji.
Mulțumesc.
- Pa. - Și eu?
Aveți prosoape pe pat, cearșafuri curate. Nu pun întrebări.
- Mă duc la culcare. Noapte bună. - Mulțumim.
- Ce copil scump. - Da.
N-am văzut niciodată o distrugere atât de frumoasă.
I-ai spus femeii din acea casă, unde te pot găsi.
A trimis asta pentru tine.
Nu ai venit aici doar să-mi dai de mâncare, așa e?
Ne mai trebuie d-astea.
Ești îndemânatică.
Obișnuiam să cos husele pentru șoimii soțului meu.
Se spune că nu ești șoimar decât dacă știi să coși, dar...
mă punea s-o fac în secret.
Oamenii veneau de peste tot să-i cumpere.
Dar nu a spus niciodată adevărul.
Nimeni nu a știut că eu le-am făcut.
Nu-l învinovățesc.
M-aș putea obișnui să construiești pentru mine.
În secret.
Va trebui să mă căsătoresc cu tine pentru acest privilegiu?
Bine. Apasă pe frână ușor.
Ușor. Foarte ușor. Așa.
Te descurci.
Bine, întoarce de volan. Apasă puțin mai mult pe accelerație.
Ivan.
Te iubesc, Ivan.
Cum ți se pare?
Ești pregătit?
Bine.
În regulă.
Întinde-ți mâna așa.
Întinde-o.
Bine.
Pune asta aici.
Bine, ridic-o. Sus.
Bine.
O să aterizeze chiar aici. Bine?
Bine.
Așa. Așa.
Bine.
- Pot să-l ating? - Da.
Nu se teme.
Așa arată el când e fericit. E fericit în preajma ta.
Așa arată el când e fericit.
E foarte frumos.
Mișcă.
Mă întorc cât pot de repede.
Dacă aveți nevoie de mine să claxonați.
Da, putem să tragem.
Aveți grijă! Vine!
Încetează! Te spun lui mama!
Mă duc să o caut.
N-avem voie să ieșim.
Eu sunt șeful, nu tu.
Lasă-te pe spate. Ești pregătită?
Dă-te mai încolo.
Și mami? Unde e?
Mi-a spus să te duc acasă. O să mai stea ceva timp.
Nu știi cum să conduci.
Bineînțeles că știu, m-a învățat bunicul. Pune-ți centura.
Nu văd nimic.
E un buton pentru asta.
Ce se întâmplă?
Unde suntem?
E un lac! Ieși afară! Repede! Deschide ușa! Ieși afară!
E blocată!
Ivan, așteaptă!
Se scufundă! Deschide geamul! Repede!
Du-te! Repede!
Du-te!
- Ivan! Ivan! - Ieși, acum!
- Du-te! - Ivan, mi-e frică!
Acum! Du-te!
Gully?
Gully unde ești?
Gully! Vino! Gully!
Unde sunt?
Ivan!
Vreți o cafea? Un ceai?
Nu. Mulțumim.
Am crezut că vii singură, dar înțelegem situația dv...
Sincer, sunt surprinsă că ați reușit să veniți.
Mulți oameni au rămas blocați.
Așadar.
Totul ar trebui să fie aici.
Grozav.
Sunt unele părți în franceză. Pot să le traduc dacă vreți.
Nu e nevoie.
Necăsătorită.
Diagnosticată în 2011.
V-ați decis să opriți tratamentul acum cinci luni.
Fără copii.
Stați puțin, ce e asta?
Ivan.
Ivan, încetează.
O întreb pe însoțitoarea dv despre boala ei.
Îmi pare rău.
Nu știu ce să spun.
Nu știu de ce a reacționat astfel.
Sper ca...
Nu știu ce să spun.
Nu înțeleg de ce...
Îmi pare foarte rău.
Sper ca asta să nu schimbe nimic.
Vă rog.
Vrei s-o vezi pe Nana?
Liniștește-te, micuțo.
Liniștește-te, fii tare.
Am niște acte pentru tine.
- Trebuie să semnezi actele. - Mulțumesc.
E un acord de confidențialitate.
Unde sunt cheile? Dă-mi cheile, am nevoie de ele.
- Ce-a fost aia? - Ce?
Era atât de aproape să nu-mi dea coordonatele.
Ea nu vindecă oamenii, știi asta nu?
Nu, nu știu. Și nici tu nu știi asta.
Dă-mi cheile. Afurisitele de chei.
Ce te deranjează? Că sunt bolnavă?
Sau fiindcă cred că mama ta poate să mă vindece?
Că ai mințit!
Că ești o impostoare, exact ca ea.
Măcar ești jurnalistă?
Incredibil.
Nu-ți sunt datoare, Ivan.
Ivan, nu-ți sunt.
Nu trebuie să știi totul.
Ce faci?
Ești la fel de amăgită ca restul admiratorilor ei afurisiți.
Du-te.
- Du-te. - Nu-mi spune asta.
- Du-te odată. - Nu-mi spune asta.
Nu-mi spune asta. Am lăsat totul în urmă.
Totul!
Măcar eu am curajul să fac ce trebuie, nu sunt ca tine.
Nu mă ascund în cușca mea. Du-te dracului!
De ce?
Uită-te la mine!
Și ce? Oricum avea să moară!
Nu avea să moară...
Mănâncă ceva.
Nu a spus un cuvânt de săptămâni întregi.
Nu mă asculți prea des,
dar te data asta te implor.
Pentru Gully.
Nu, Ike.
Gândește-te.
Și Ivan?
Trebuie să găsim o cale prin care să dăm un înțeles pentru toate astea.
Explică-i asta lui.
O să fie doar pentru o perioadă.
Și vei sta cu bunicul.
Îți place să stai cu el, nu?
Nu, și el se va supăra pe mine.
De ce o să fie supărat?
Șoimul meu l-a prins chiar înainte să-l opresc.
E o pasăre răpitoare.
E vânător din naștere.
Dar bunicul Ike spune...
Nu contează ce zice el.
Tu ce spui?
Asta e tot ce contează. Bine?
Haide, să ne luăm la revedere.
Dă-i un pupic mamei, bine?
Ivan, ești un băiat puternic.
Mereu ai știut să aperi.
Dacă nu vrei să-ți iei la revedere, nu trebuie s-o faci, dar eu tot voi pleca.
Știi că nici mie nu mi-e ușor.
Mamă.
Va trebui să lași aici echipamentul de filmat.
Da.
O să vi-l înapoiem când veți fi pregătiți de plecare.
- Ea lucrează afară momentan. - Bine.
- Îi spun că ați venit. - Bine.
- Mulțumim. - Mulțumesc.
Ești bine?
Las-o acolo. Mulțumesc.
- Bună! - Bună ziua!
Vă mulțumesc foarte mult. E o onoare să vă cunosc.
Ne gândeam să vă așezați aici.
Bine.
Mereu ați fost strictă în privința imaginii dvs.
Mergând atât de departe încât ați interzis vreo înregistrare publică
a actelor dv.
De ce v-ați schimbat?
Păi, lucrul ăsta nu s-a schimbat.
Nu înregistrăm faptele pentru că ar contravine scopului.
Dar nu are legătură cu imaginea mea.
Dacă vreți să știți de ce m-am opus să fiu filmată, aș spune
fiindcă nu sunt importantă
și nu sunt interesată să creez un produs.
Dar, dacă sunt sinceră,
Am avut o problemă reală cu propria mea imagine.
Îmi dădea o stare de neliniște.
Dar acum mă apropii de propria-mi moarte, așa că
trebuie să învăț să renunț la control.
Newman Loslein, care a fost mentorul și ghidul dv,
v-a indus ideea
artei și a naturii ca un mijloc de vindecare.
Și presupun că o parte din învățăturile sale sunt despre iubire, nu?
Puteți aprofundați ce a vrut să spună cu asta?
Nu mă interesează să aprofundez.
Îmi ceri să interpretez.
E ca și cum aș rupe iubirea din cer și aș examina-o pentru tine.
Nu asta fac.
Dacă ai o întrebare
o să încerc să-ți răspund.
Îmi prezint scuze.
Nu trebuie să te scuzi.
Faci presupuneri.
De ce acele structuri?
De ce vă deranjați să călătoriți până la infinit?
De dragul artei?
Poți veni aici?
Am nevoie de degetul tău.
Știi, problema...
este că în momentul în care încerc să explic un act,
încep să-l limitez prin limbaj.
Vrem mereu să avem o postură posesivă cu orice lucru, nu?
Nu face decât să ne slăbească.
În timp ce bunăstarea noastră cere o acceptare
a incertitudinii.
Mulțumesc.
Am și eu o întrebare.
Cum poate o mamă să-și abandoneze fiul
ca să urmărească ceva ce nu poate explica?
Poți s-o oprești?
Vrei să-mi spui ceva?
E cam târziu pentru asta, nu crezi?
Deci ai venit aici pentru interviu?
Da.
Da, am venit doar pentru interviu.
Ar trebui să-l continuăm. Care e culoarea ta preferată?
Sau ce carte ți-a influențat cel mai mult munca?
- Care mai e viața ta? - Ivan.
Ivan.
Nu-mi rosti numele!
Să nu-mi rostești numele!
Am venit aici pentru că am vrut să văd ce s-ar întâmpla.
Atâta tot.
Fiindcă am știut că tu n-ai fi venit la mine.
Și am crezut că poate vei fi dărâmată ca una din sculpturile tale.
Dar nu ești atât de ușor de dărâmat, nu-i așa?
Ia bucățelele și începe din nou.
Nu-i așa și în viață?
Așa-i în viață?
Nu! Ce sunt eu?
Ce sunt?
Sunt doar o victimă colaterală pentru toată munca bună din viața ta.
Eu!
Eu! Chiar aici!
N-am vrut ca el să moară.
N-am vrut să moară.
Ivan.
A fost o povară prea grea de purtat.
A fost prea grea de purtat, Ivan.
Vrei să-i dai asta?
Puteți să le deschideți.
Traducerea și adaptarea: Undergrow Subtitrari-Noi Team
Sincronizarea: sky @ Titrari Team