WWW.MY-SUBS.COM
Poznati čovek je jednom rekao: "Sami stvaramo sopstvene demone".
Ko je to rekao? Šta to uopšte znači? Nema veze.
To sam rekao jer je on to rekao, pa ako je poznat,
onda je to zapravo izrečeno od strane dvojice poznatih tipova.
Ja ne... Da počnem ja opet.
GVOZDENI ČOVEK 3
Hajde da krenemo iz početka.
Preveo: Bambula
1999. BERN, ŠVAJCARSKA
DOČEK NOVE GODINE
Pola sata do ponoći. - Toni Stark, sjajan govor, čoveče.
Održao sam govor? Kakav je bio? - Poučan. - Nerazgovetan.
Stvarno? Taj mi je omiljen. Dobitna kombinacija.
Kuda? - Na gomilu, verovatno kod tebe. Hoću da vidim tvoje istraživanje.
Možeš da vidiš moje istraživanje, ali to je... Od gomile nema ništa.
G. Stark, Ho Jinsen. - Konačno sam upoznao čoveka po imenu Ho.
Hteo bih da vas predstavim našem gostu. Dr Vu. - Ovom tipu? - G. Stark.
Vi ste doktor za srce. Biće joj potreban kardiolog nakon što ja...
Ćao. - Možda drugi put?
Počelo je u Bernu, Švajcarska, 1999.
Stara vremena.
Nikada nisam pomislio da će se vratiti da me grizu. Zašto bi?
Ćao, Toni. Oldrič Kilijan, veliki sam poštovalac vašeg rada.
Mog rada? - Ko je on? Misli na mene. - Naravno, ali...
gospođice Hansen, moja organizacija
prati vaše istraživanje od vaše 2. godine na MIT.
Puni smo. - Opa, uspeo je. Provukao se.
Na koji sprat, druže? - To je odgovarajuće pitanje.
Prizemlje, zapravo. U pitanju je projekat koji razvijam.
Privatno finansiran trust mozgova nazvan Napredna ideja mehanike.
Uzeće obe. Jednu da baci, a drugu da ne pozove.
Napredna ideja mehanike, ili skraćeno NIM. Kapirate?
Kapiram jer ti je na majici.
Dame, pratite tipa sa fudbalerkom. Prvo dame. - Hvala. Pozvaću te.
Radujem se zbog saznanja da ću raditi sa tobom. - Stvarno?
Otarasiću se ovih klovnova. Vidimo se na krovu za 5 minuta.
Na brzinu ću da nakvasim kljun, ako znaš o čemu pričam.
Vidimo se gore. - Možeš da se kladiš.
Daj bre, mislio sam da je to samo teorija. - Pa, bila je.
Ako sam u pravu, možemo pristupiti delu mozga koji reguliše
ozdravljenje i da ga hemijski restruktuiramo. - Neverovatno.
Zapravo, hakuješ genetski operativni sistem živog organizma...
Upravo tako, da.
Možeš li da ne diraš moju biljku? - Šta? - Ne voli to. Preferira...
Nije kao druge. Hajde, idemo u spavaću sobu.
Hepi, ostavi joj fikus na miru. - Jer... stvarno, nemoj.
Počinješ sa biljkama? - Zasad. Da.
Zovem ga Ekstremis. - Pa, to je ljudska...
Ljudska aplikacija. Tačno tako. Revitalizacija dendrita...
Revolucionarno. - ... prevencija bolesti,
čak i ponovno izrastanje udova.
Ti si najdarovitija žena koju sam sreo. - Opa. - U Švajcarskoj.
To je bolje. Sladak si. - Ove nedelje.
Skoro da si poverovala, zar ne?
Evo o čemu pričam. Bag.
Da li si proverila algoritam telomeraze? - Šta?
Ostani dole! Ostani dole! - Dobro smo. - Ostani dole!
Tačno si na meni. Izvukao sam se. Šta je to do đavola bilo?
Šta je to bilo? - Bag u mom radu. - O tome je upravo pričala.
Bagovi se dešavaju. - Nije milenijumska buba? - Ne.
Srećna Nova godina. - Srećna Nova. - Srećna Nova.
Vidimo se ujutru. Laku noć.
Sve je u redu? - Da. - Biću napolju. - Dobro.
Zašto vam ovo pričam? Jer sam upravo stvorio demone
a da to nisam čak ni znao.
ZNAŠ KO SAM
Da, to su bila dobra vremena.
Onda sam krenuo dalje.
Nakon kratkog soarea u avganistanskoj pećini,
napustio sam scenu.
Zaboravio sam tu noć u Švajcarskoj.
DANAŠNJICA, MALIBU, KALIFORNIJA - Ovih dana sam drugi čovek.
Drugačiji sam sada. Ja sam... Pa, znate ko sam.
Gospodine, mogu li dobiti nekoliko sati da izvršim kalibraciju... - Ne!
Kompletirana sekvenca implementacije mikro-repetitora.
Kako želite, gospodine. Pripremio sam i bezbednosni brifing
koji u potpunosti ignorišete. - Što ću i uraditi. Odradimo ovo.
Glupko. Ćao, glupko. Odakle ti ta kapa na glavi? Zaradio si je.
Šta radiš van ćoška? Znaš šta si uradio.
Krv je na mom otiraču. Počisti.
Gospodine, mogu li vas podsetiti da ste budni skoro 72 sata?
Obratite pažnju, dame. Dobro veče. Dobrodošle u porodilište.
Srećan sam što objavljujem skori dolazak
vašeg živahnog opasnog bratića.
Počni sa krupnim planom a onda u širinu. Zabeleži datum i vreme.
Mark 42, test fuzionog autonomnog propulzivnog odela. Iniciram sekvencu.
Džarvise, pusti muziku.
Sranje.
U redu, mislim da nam dobro ide. Pošalji ih sve.
Verovatno je malo brzo. Uspori. Uspori samo... malo.
Olabavi, hoćeš li Džarvise?
Hajde. Ne plašim te se.
Najbolji sam.
Kao i uvek, gospodine, ogromno zadovoljstvo dok gledam dok radite.
Pretpostavljam da su 72 sata dosta vremena između dremki.
Nisam mislio da može biti gore.
Onda sam uključio TV.
Tada se "on" ukazao.
Neki me nazivaju teroristom.
Ja smatram da sam učitelj.
Ameriko...
Spremi se za još jednu lekciju.
1864. u Send Kriku, Kolorado,
američka vojska je čekala dok prijateljski nastrojeni ratnici
Čejena nisu otišli u lov.
Čekali su da napadnu i pobiju porodice koje su ostavili za sobom,
i da im uzmu zemlju.
Pre 39 sata, napadnuta je vazdušna baza Ali Al Salem u Kuvajtu.
Ja sam to uradio.
Groteskna vojna crkva, puna žene i dece, naravno.
Vojnici su bili na manevrima.
"Ratnici" nisu bili tu.
Predsedniče Elis, nastavljate da odolevate
mojim pokušajima da vas obrazujem, gospodine.
A sada, opet sam vam zbrisao.
Znate ko sam. Ne znate gde sam.
I nikada nećete znati kada ću napasti.
Opet imamo vezu, rekapitulirajmo užasan razvoj događaja.
Američki radio talasi su zaposednuti. - Nacija ostaje u pripravnosti.
Svi dosadašnji pokušaji da se Mandarin pronađe su bili neuspešni.
Odgovor moje administracije na ovaj teroristički napad je novi resurs.
Ja ga znam kao pukovnika Džejmsa Roudsa.
Amerikanci će ga uskoro znati kao Gvozdenog patriotu.
A kako predsednik Elis reaguje?
Tako što angažuje tipa koga zovu "Ratna mašina" da ofarba oklop.
Isti oklop samo ofarban u crveno, belo i plavo, vidite to vi.
I takođe su ga prekrstili u Gvozdenog patriotu.
Znate, u slučaju da boje nisu bile previše jasne.
Dobro se pokazao kod fokusnih grupa. - Ja sam Gvozdeni patriota. - Čuj.
Ratna mašina je bilo previše agresivno. Ovo šalje bolju poruku.
Šta se stvarno dešava? Sa Mandarinom.
Ozbiljno, možemo li da popričamo o ovom tipu?
To je poverljiva informacija, Toni.
Bilo je 9 eksplozija. - 9? - Javnost zna samo za 3.
U ovome je caka. Niko ne može da identifikuje eksplozivnu napravu.
Ne postoji kućište bombe. - Znaš da mogu pomoći.
Samo pitam. Imam hrpu novih tehnologija.
Fuziono odelo. Deaktivator bombi, suzbija eksploziju u vazduhu.
Kada si poslednji put dobro odspavao? - Ajnštajn je spavao 3 sata godišnje.
Vidi šta je postigao. - Ljudi se brinu zbog tebe, Toni. Ja se brinem.
Tako ćeš da kreneš na mene? - Ne pokušavam da budem dik...
...tator. - Nije li problem da mi se potpišete na crtežu? - Ako Ričardu
ne predstavlja problem. Ne smeta ti, Dik? - U redu je.
Kako se zoveš? - Erin.
Uzgred, sviđao si mi se u "Božićnoj priči".
Slušaj, Pentagon je uplašen.
Nakon Njujorka, vanzemaljaca... Daj bre. Treba da izgledaju jako.
Zaustavljanje Mandarina je prioritet, ali nije... - Posao za superheroja.
Ne, nije, iskreno. To je posao za našu državu.
To sam i rekao... - Da li si dobro?
Slomio sam bojicu. - Da li ste dobro, g. Stark? - Opusti se. Toni.
Kako si izašao iz crvotočine? - Samo malo. Toni. - Šta si rekao?
ERIN, POMOZI MI!
Izvini. Moram da proverim odelo.
Proveri srce, proveri... Da li je u pitanju mozak?
Nema tragova srčane anomalije niti neuobičajene moždane aktivnosti.
Otrovan sam?
Moja dijagnoza je da ste pretrpeli ozbiljan napad panike.
Ja?
Daj bre, ne ostavljaš dobar utisak. Otvori. - Izvini, moram da palim.
Legitimacija. Legitimacija. Legitimacija.
Legitimacija, ljudi. Stavio sam obaveštenje u toaletu. Hajde.
Toni ih drži u svom podrumu, nose parti šešire,
ovo je resurs koji možemo iskoristiti.
Predlažeš da celokupno osoblje za održavanje zamenim robotima?
Kažem da je ljudski element u Ljudskim resursima naša najranjivija tačka.
Treba da ga se rešimo smesta. - Šta? - Pardon, Bambi.
Da li si to upravo spomenuo? - Obezbeđenje.
Hepi, drago mi je što si sad šef obezbeđenja,
to je savršen posao za tebe. - Hvala. - Međutim... - Stvarno to cenim.
Otkako si došao na taj položaj, - Ne moraš mi se zahvaljivati.
imali smo porast žalbi od strane osoblja za 300%.
Hvala. - To nije kompliment.
"To nije kompliment"? Jeste. Očito neko pokušava da nešto sakrije.
Pardon. - Da? - Stigao je čovek za sastanak u 4.
Da li sam ja odobrio taj sastanak u 4? - Razgovaraćemo o ovome kasnije,
ali sada moram da se pozabavim sa ovom neprijatnom stavkom. - Kako to?
Radila sam sa njim, pozivao me je stalno da izađemo, malo je nezgodno.
Ne sviđa mi se kako to zvuči.
Peper. - Kilijane?
Sjajno izgledaš. Stvarno.
Bože, ti izgledaš sjajno. Ja... Ja... Ne mogu... Šta si to radio?
Ništa fensi, samo 5 godina u rukama fizioterapeuta.
I molim te, zovi me Oldrič.
Trebalo je da ti izdaju sigurnosnu legitimaciju. - Hepi, u redu je.
Jeste? - Sve je u redu. - Sigurna si? - Jesam.
Povuci se. - Razvlačiću se. - Hvala. - Ovde, važi.
Drago mi je, Kilijane.
Hej, momče.
Srećan Božić. - Nakon što sam godinama izbegavao predsednikovu zabranu
u vezi sa "nemoralnim istraživanjem u biotehnologiji".
Moj trust mozgova ima nešto što je pri kraju kompletiranja.
To je ideja koju volimo da zovemo "Ekstremis".
Ugasiću svetla.
Obrati pažnju na ljudski mozak.
Ček, stani, stani. To je univerzum. Moja greška.
Ali ako uradim ovo.
Ovo je mozak, neobično mimetičan, zar ne?
To je čudesno. - Hvala, moj je.
Šta? - Ovo... Ti si unutar moje glave.
Uživo prenos. Ustani i dokazaću ti.
Hajde.
Uštini me za ruku. Mogu to podneti. Uštini me.
Šta je to? - Primarno somato-senzorni korteks.
To je centar za bol u mozgu, ali ovo sam želeo da ti pokažem.
"Ekstremis" eksploatiše naš bioelektrični potencijal.
I završava ovde.
U suštini ovo je prazan slot, a ovo nam govori da naš um,
naša celokupna DNK u stvari, predodređena je da bude unapređena.
Alo? - Da li je to onaj što je na čelu obezbeđenja?
Šta? Slušaj, imam pravi posao. Šta hoćeš? Radim. Nešto se dešava.
Šta? Da gnjaviš stažiste? - Znaš šta je bilo kada sam
govorio da sam telohranitelj Gvozdenom čoveku? Smejali su mi se u facu.
Morao sam da odem dok sam još imao zrno dostojanstva.
Sad imam pravi posao. Pazim na Peper. - Šta se dešava? Uputi me.
Stvarno? - Aha. - Ima sastanak sa ovim naučnikom, bogataš, zgodan.
Isprva nisam mogao da ga prepoznam, znaš da sam dobar sa licima.
Najbolji. - Pa sam mu proverio akreditive, ja sam mu ih izdao.
Oldrič Kilijan. Sreli smo ga. Gde smo bili 1999? Naučna konferencija?
Švajcarska. - Tako je. - Kilijan. Ne sećam ga se.
Naravno da ne, nije on plavuša sa velikim sisama.
Isprva je bilo u redu, pričali su o poslu,
ali sada postaje čudno. Pokazuje joj svoj veliki mozak.
Svoj šta? - Veliki mozak, i dopada joj se.
Evo, da ti pokažem. Stani. Vidiš?
Šta da gledam? Ti ih gledaš? Okreni ekran i možemo da počnemo.
Nisam genije za tehnologiju, poput tebe. Veruj mi, dođi ovamo.
Okreni ekran da vidim šta rade. - Ne znam kako da ga okrenem.
Nemoj više tako da pričaš sa mnom. Nisi mi šef.
Ne radim za tebe.
Ne verujem ovom tipu. Još jedan je sa njim, prepreden.
Opusti se. - Stvarno? - Osiguraj
područje. Reci mu da izađe da popije nešto.
Znaš šta? Treba da te više interesuje šta se ovde dešava.
Ova žena je najbolje što ti se desilo, a ti je ignorišeš.
Džinovski mozak? - Da, džinovski mozak, prepreden tip. Pratiću ga.
Proveriću mu tablice, pa ako prigusti, kako je tako je.
Nedostaješ mi, Hepi. - I ti meni,
ali onako kao nekada. Sada si često sa svojim "superprijateljima".
Više ne znam šta je sa tobom. Svet postaje čudan...
Mrzim što te prekidam, imaš li tejzer? - Zašto? - Riba iz ljudskih resursa
pokušava da ti ukrade toner. Idi tamo i sredi je. - Lepo.
Zamisli da možeš da hakuješ hard disk bilo kog živog organizma
i da mu restruktuiraš DNK.
To bi bilo neverovatno.
Nažalost, to mi takođe zvuči da to može biti pretvoreno u oružje.
Poput usavršenih vojnika, privatnih armija, a Toni nije...
Toni, Toni.
Znaš, pozvao sam Tonija da se pridruži NIM-u
pre 13 godina i on me je odbio.
Ali sada mi nešto govori da je novi genije na prestolu.
onaj koji više ne mora da služi Toniju
i onaj koji ima neznatno manji ego.
Odbiću te, Oldriče, koliko god želela da ti pomognem.
Ne mogu reći da nisam razočaran,
ali kao što je moj otac govorio:
"Neuspeh je magla kroz koju spoznajemo trijumf".
Dubokoumno, i nemam pojma šta to znači.
Bio je na neki način idiot, moj stari.
Siguran sam da ćemo se opet videti, Peper.
Hepi. - Auto je spreman, ako si spremna da pođeš.
Da... samo sam, Bože, zaboravila sam...
ono drugo, pa ću samo da...
Izvini što kasnim. Bila sam... Šta je to?
Sada to nosiš u kući? Šta je to, Mark 15?
Da, tako nešto Znaš da svakome treba hobi.
A ti moraš da nosiš svoj hobi u dnevnoj sobi? - Navikavam se.
Znaš, isprva je uvek pomalo smorno u kreativnoj radionici, pa...
Da li si videla svoj poklon za Božić? - Da, jesam.
Ne znam kako sam mogla da ga ne vidim.
Hoće li moći da uđe kroz vrata? - Dobro pitanje,
ljudi će sutra doći da sruše onaj zid. - Dobro.
Napeta? Dobar dan? Ramena, malo nevaljala. Nevaljala devojka.
Ne želim da ti zvocam, ali da li ti se svideo specijalni zec?
Da li mi se svideo? - Pravo u centar, zar ne? - Opa.
Cenim zamisao, puno.
Zašto ne skineš tu masku i poljubiš me?
Do đavola. Ne mogu to da uradim.
Želiš li da poljubiš facijalni prorez?
Zašto se ne strčim u garažu da pronađem pajser pa da to otvorim?
Pajser? Da. Osim toga došlo je do curenja radijacije.
Kockaću se. - Rizično je. Barem mi dozvoli da ti dam zaštitno odelo...
ili Gajgerov brojač ili nešto slično.
Provaljen. - Ovo je novi nivo patetičnosti.
Izvini. - Već si jeo bez mene? Na veče kada izlazimo?
On je samo... - Misliš ti si. - Da.
Mi bismo te gostili dok ja ne završim poslić.
I da, na brzinu sam gricnuo. Nisam znao da li dolaziš kući
ili ispijaš pića sa Oldričom Kilijanom.
Šta? - Šta? - Oldrič Kilijan? To li me proveravaš?
Hepi je bio zabrinut. - Ne, ti me špijuniraš. - Nisam.
Idem u krevet. - Stani. Daj bre. Pep...
Priznajem! Moja greška. Izvini.
U rasulu sam.
Dešava se već neko vreme. Nisam hteo ništa da kažem.
Ništa nije isto od Njujorka. - Stvarno?
Nisam to primetila, uopšte.
Iskusiš stvari i kada se završe i dalje ne možeš da ih objasniš.
Bogove, vanzemaljce, druge dimenzije. Ja sam samo čovek u konzervi.
Jedini razlog zbog koga verovatno nisam pukao
je taj što si se ti uselila.
Što je sjajno. Volim te. Srećan sam.
Ali dušo, ne mogu da spavam.
Ti odeš u krevet, ja dođem ovde. Radim ono što znam, majstorišem.
Opasnost je nadohvat ruke.
I moram zaštiti ono jedno bez čega ne mogu da živim.
To si ti. I moja odela, ona su...
Mašine. - Ona su deo mene.
Distrakcija. - Možda.
Istuširaću se. - Dobro.
A ti ćeš mi se pridružiti. - Tako je bolje.
Toni!
Isključi se!
Mora da sam ga pozvao u snu. To ne bi trebalo da se dešava.
Izvršiću ponovnu kalibraciju senzora.
Možemo li samo da... Samo da dođem do daha. Ne idi, važi?
Peper? - Idem dole da spavam. Majstoriši sa time.
Možeš li da podesiš? - Da, mogu da podesim. Siguran si? - Da.
Imaš dovoljno unutra.
Nemoj da kažeš da ništa nisam uradio za tebe. - Hvala ti.
Mislim, na razumevanju.
Izvini, druže.
Šta radiš, druže? Sam si izašao?
Izlazak? Gledaćeš romantični film možda?
Aha, filmčić po imenu "Zabava je završena."
Glumiš ti i tvoja devojka narkomanka, evo je i karta.
Ne šali se. To ne pripada tebi.
Sevine! Upomoć! Pomozi mi!
Istinita priča o kolačićima sudbine.
Izgledaju kineski. Zvuče kineski.
Ali oni su zapravo američka kreacija.
Zato su šuplji, puni laži,
i ostavljaju loš ukus u ustima.
Moji sledbenici samo što su uništili još jednu jeftinu američku imitaciju.
Kineski teatar, gospodine predsedniče.
Znam da ovo mora da postaje frustrirajuće,
ali ovo razdoblje straha uskoro će se okončati.
I ne brinite, ono najvažnije nailazi, vaše diplomiranje.
Ćao. Ne smeta vam da to ostane uključeno? - Ne smeta.
Subota veče i na PBS-u "Dauntonska opatija".
To je njegova serija. Misli da je prefinjena.
Još jedna stvar. Neka svako nosi identifikacije.
On je sitničar za takve stvari, plus moji ljudi neće nikoga pustiti da uđu.
Čekamo dolazak Tonija Starka. Nadamo se da će nam dati reakciju...
Reakciju na poslednji napad. - Gospodine Stark!
Naši izvori kažu da je ovo bio još jedan napad Mandarina.
Da li nam još nešto možete reći?
Gospodine Stark! Kada će neko da ubije ovog tipa? Samo pitam.
Da li to želite?
Evo malog pozdrava sa odmora koji želim da pošaljem Mandarinu.
Nisam znao kako da ga formulišem do sada.
Zovem se Toni Stark i ne plašim te se.
Znam da si kukavica pa sam odlučio
da si upravo umro, druže. Doći ću po telo.
Ovde nema politikantstva, samo dobra, staromodna osveta.
Nema Pentagona, samo ti i ja.
I ako si kojim slučajem čovek, evo ti moja adresa:
10880, Malibu Port, 90265.
Ostaviću vrata otključana. To ste želeli, zar ne?
Pošalji mi račun.
Sredio sam bazu podataka u vezi sa Mandarinom za vas,
na osnovu presretnute komunikacije SHIELD-a, FBI-a i CIA-e.
Počinjem sa virtuelnom rekonstrukcijom mesta zločina.
Šta imamo ovde?
Njegovo ime potiče od drevnog kineskog ratnog ogrtača
što znači "kraljev savetnik".
Južnoameričke taktike pobune. Priča poput baptističkog sveštenika.
Imamo puno pompeznosti ovde, mnogo teatralnosti.
Zatvori. Toplota iz eksplozije je bila veća od 3.000 stepeni Celzijusa.
Bilo koji subjekt unutar 11.5 metara, istog trena je ispario.
Delovi bombe nisu pronađeni u opsegu od 5.5 km od Kineskog teatra. - Nisu.
Pokaži mi, Hepi.
Kada bomba nije bomba?
Ima li vojnih žrtava? - Ne prema javnim podacima.
Daj mi opet podatke o termogenezi, činilac neka bude 3.000 stepeni.
"Orakl klaud" je završio analizu.
Pristupam satelitima i pravim šeme pojave termogeneze
u poslednjih 12 meseci.
Eliminiši mesta gde je Mandarin napao.
Ne.
Ono. Siguran si da ovo nije njegovo maslo?
Prethodi bilo kom poznatom Mandarinovom napadu.
Događaj u kome je korišćena bomba za samoubistvo. - Daj to ovamo.
Toplotni otisci su neverovatno slični. 3.000 stepeni Celzijusa.
Imamo dva vojnika. Da li si ikada bio u Tenesiju, Džarvise?
Kreiram plan leta do Tenesija.
Još nam zvone na zvono? Treba da smo u potpunosti obezbeđeni.
Daj bre, pretio sam teroristi. Ko je to?
Ne mogu puno da učinim kada svetskoj štampi date kućnu adresu.
Nemojte dalje.
Niste Mandarin, je li? Je li?
Ne sećaš se.
Zašto nisam iznenađena? - Ništa lično, ne sećam se šta sam doručkovao.
Vafle bez glutena. - Tako je.
Vidi, treba da budemo nasamo, ne ovde. Hitno je.
Nekada, upecao bih se na to, ali sada sam u stabilnoj vezi.
Sa njom. - Toni.
Da li je neko došao? - Da, to je Maja Hansen.
Stara drugarica botaničarka, koju sam upoznao odavno, jedva.
Molim te nemoj da mi kažeš da me u kolima čeka 12-godišnje dete
koje nikada nisam upoznao. - Ima 13. Ne. Treba mi tvoja pomoć.
Zašto? Zašto sada? - Jer sam čitala novine,
i iskreno, ne mislim da ćeš preživeti još nedelju dana. - Biću ja dobro.
Izvinjavam se. Sa Hepijem u bolnici,
nisam znala da očekujemo goste. - Ne očekujemo.
I bivše devojke. - Ona to nije. - Nisam stvarno. Bila je samo 1 noć.
Da. - Eto kako si to učinio, zar ne?
Bila je to sjajna noć. - Pa... znaš. - Da.
Spasila si se patnji. - Šta? - Veruj mi.
Napuštamo grad. - Razgovarali smo o ovome. Ne. - Da!
Muškarac kaže ne. - Smesta i na neodređeno vreme.
Sjajna ideja. Idemo. - Pardon. To je užasna ideja. Ne pipaj torbe.
Ovako se ponašaju normalni ljudi. - Ne mogu te tamo zaštititi.
Izazvao sam... - Normalno li je ovo? - Da, nažalost. - Da, normalno je!
Veoma je normalno. - To je veliki zeka, iskuliraj!
Smiri se. - Kupio sam to zbog tebe.
Svesna sam toga. - Još mi nisi rekla da li ti se sviđa. - Ne sviđa mi se!
Pitao sam te triput. Ne sviđa ti se? - Napuštamo kuću, nema rasprave.
Rekao sam ne. - Narode, da li... - Šta?
Da li treba da brinemo zbog onoga?
Spasila sam te. - Ja sam prvo tebe. Kao što rekoh, ne možemo ostati ovde.
Mrdaj! Odmah sam iza tebe.
Idi po nju, ja ću naći zaobilazni put.
Nemoj da stojiš tu! Idi po nju, izlazi napolje! Kreni!
O, moj Bože. Toni!
Gospodine, gospođica Pots je izašla iz kuće.
Džarvise, gde mi je vazdušni pogon? - Radim na tome. Ovo je prototip.
To je jedan.
Gospodine, odelo nije spremno za borbu.
To su dva.
Toni!
Gospodine, duboko udahnite.
Vazdušni pogon ponovno uspostavljen.
Gospodine.
Gospodine! - Zaustavi alarm. Pod kontrolom je.
To je alarm za opasnost koji se aktivira kada snaga padne ispod 5%.
Sneg? Gde smo? Na severu?
Udaljeni smo 8 km od Rouz Hila, Tenesi. - Zašto?
Džarvise! To nije moja ideja! Šta radimo ovde?
Na hiljade kilometara smo daleko. Moram da nađem Peper. Moram da...
Pripremio sam plan leta. - Ovo je bila ta lokacija.
Ko ti je to tražio? Otvori odelo. - Mislim da imam grešku u sistemu.
Rasklopi ga.
Okrepljujuće.
Možda ću da se ćušnem nazad na tren. - Mislim da treba da odspavam.
Džarvise?
Ne napuštaj me, druže.
Stark obezbeđeni server: Sada vršim prenos svim poznatim primaocima.
Peper, ja sam. Imam za puno toga da ti se izvinim a nemam mnogo vremena,
pa prvo oprosti što sam te doveo u opasnost.
To je bilo sebično i glupo i neće se ponoviti.
Takođe je i Božić. Zec je prevelik. Bilo je šta je bilo. Izvini.
I unapred ti se izvinjavam jer... još ne mogu da dođem kući.
Moram da nađem ovog tipa. Moraš biti bezbedna. To jedino znam.
Upravo sam ukrao pončo od drvenog Indijanca.
Osećaj se kao kod kuće.
Da li si sada srećan?
Ni makac!
Ne mrdaj. - Sredio si me.
Fina krompir puška. Cev je malo dugačka.
To i preveliki kalibar, smanjiće ti brzinu projektila.
A sada si ostao bez municije. - Šta ti je to na grudima?
Elektro-magnet. Trebalo bi da znaš, pošto imaš punu kutiju ovde.
Šta on napaja?
O, moj Bože!
To...
To je Gvozdeni čovek. - Tehnički, to sam ja.
Tehnički, ti si mrtav.
Ispravna opservacija. - Šta mu se desilo?
Život. Ja sam ga napravio. Ja se brinem o njemu.
Popraviću ga. - Poput mehaničara? - Da.
Da ja pravim Gvozdenog čoveka i Ratnu mašinu...
Sada je Gvozdeni patriota. - To je opakije. - Ne, nije.
Kako god, dodao bih retro...
Retroreflektirajuće panele? - Da ga učinim nevidljivim.
Hoćeš stelt mod? - Kul, zar ne? - Dobra ideja. Možda napravim jedan.
To nije dobra ideja. Šta to radiš?
Slomićeš mu prst? Boluje, povređen je. Ostavi ga na miru.
Žao mi je. - Stvarno?
Ne brini zbog toga. Popraviću ja to.
Ko je kod kuće? - Mama je već otišla u restoran brze hrane,
a tata je otišao da kupi greb kartice.
Valjda je izgrebao premiju jer je to bilo pre 6 godina.
Dešava se, tate odlaze. Ne treba da budeš pičkica zbog toga.
Evo šta mi treba: laptop, digitalni sat, mobilni,
pneumatski pokretač sa tvoje bazuke, mapa grada,
velika opruga i sendvič sa tunjevinom.
Šta ja imam od toga? - Spasenje. Kako se zove?
Ko? - Klinac koji te maltretira u školi, kako se zove?
Kako znaš to?
Imam jednu stvar.
Ovo je pinjata za kriket. Šalim se. Ovo je veoma moćno oružje.
Usmeri ga dalje od lica, pritisni dugme na vrhu,
obeshrabruje maltretiranje. Nije smrtonosno. Samo da te zaštiti.
Važi li? Važi li? Šta kažeš? - Važi. - Važi.
Kako se zoveš? - Harli.
A ti si? - Mehaničar. Toni.
Znaš šta mi se vrzma po glavi?
Gde mi je sendvič?
Stark obezbeđeni server: Izvršeno skeniranje mrežnjače.
Peper, to sam ja. Imam za puno toga da ti se izvinim
a nemam mnogo vremena, pa prvo oprosti što sam te doveo u opasnost.
To je bilo sebično i glupo i neće se ponoviti.
Zašto si večeras bila u kući?
Šta je bilo toliko važno da si morala da pričaš sa Tonijem?
Mislim da moj šef radi za Mandarina.
Pa ako još želiš da pričamo o tome,
predlažem da odemo na neko bezbedno mesto.
Misliš da tvoj šef radi za Mandarina,
ali Toni kaže da si botaničarka.
Ima smisla. Zapravo sam DNK bioprogramer koji rukovodi
timom od 40 ljudi privatno finansiranog trusta mozgova,
ali naravno da možeš reći da sam botaničarka.
Da li tvoj šef ima ime? - Da, Oldrič Kilijan.
Uništili smo kuću, ali nema ni traga od tela.
Kapiram. - Nema Starka. - Moram da idem.
Gospodar će se snimati i malo je... Znaš kako je kada se on snima.
Održi sastanak večeras i pozovi me kada završiš.
Narode, nema priče, niti gledanja u oči,
osim ako hoćete da dobijete metak u glavu.
Gospodar pristiže.
Onda, šta čekamo?
Sendvič je bio dobar, opruga je malo zarđala,
ostali predmeti će završiti posao.
Kada si rekao da tvoja sestra ima sat, nadao sam se nečemu boljem od ovoga.
Ona ima 6 godina. Kako god, to je ograničena serija.
Kada možemo da pričamo o Njujorku? - Možda nikad, iskuliraj.
Šta je sa Osvetnicima, možeš li o njima da pričaš?
Šta znam, kasnije. Mali, ne gnjavi.
Koja je zvanična verzija u ovom slučaju? Šta se desilo?
Mislim da je ovaj tip, Čed Dejvis, živeo kod zaobilaznica.
Zaradio je hrpu medalja u ratu.
Jednog dana, ljudi kažu da je poludeo, napravio je bombu.
Onda je digao sebe u vazduh tačno ovde.
Šestoro je poginulo, zar ne? - Da. - Uključujući Čeda Dejvisa? - Da.
To nema smisla.
Razmisli o tome. Šestoro mrtvih, samo 5 senki.
Da, ali ljudi kažu da su ove senke otisci duša koje su otišle u raj.
Osim bombaša, on je otišao u pakao, iz tog razloga nije dobio senku.
Zbog toga ih ima samo 5. - Da li u to veruješ?
Tako svi kažu.
Znaš na šta me ovaj krater podseća? - Nemam pojma. Ne zanima me.
Na onu džinovsku crvotočinu, u Njujorku.
Zar tebe ne podseća? - To je manipulativno.
Ne želim da pričam o tome.
Da li će se vratiti? Vanzemaljci? - Možda. Hoćeš li prestati?
Sećaš se kada sam ti rekao kada sam ti rekao da patim od napada panike.
Da li te ova tema razdražuje? - Da, malo.
Mogu li da dođem do daha na tren? - Ima li zlikovaca u Rouz Hilu?
Da li ti treba kesa da dišeš u njoj?
Imaš li lekove? - Ne. - Da li treba da ih uzimaš? - Verovatno.
Patiš li od postraumatskog stresa? - Mislim da ne.
Da li ćeš totalno poludeti? Mogu prestati, hoćeš li da prestanem?
Rekao sam ti da prestaneš sa tim. Zaboga, pobulazniću zbog tebe.
Čoveče, uspeo si, zar ne? Da li si sada srećan? - Šta sam rekao?
Hej, čekaj! Stani, stani.
Šta je to bilo?
Ti si kriv, pobulaznio sam zbog tebe.
Vratimo se na posao. Gde smo ono stali?
Tip što je poginuo. Rođaci? Mama? Gospođa Dejvis, gde je ona?
Onamo gde je uvek. - Sada si od pomoći.
Pardon. Gospođice...
Ovo...
Hvala vam. - Fina frizura, pristaje vam.
Fin sat. - Da, ograničena serija. - Ne sumnjam u to.
Prijatno veče.
Gospođo Dejvis, mogu li da vam se pridružim?
Ovo je slobodna zemlja. - Naravno da jeste.
U redu.
Odakle biste hteli da počnemo? - Samo hoću da kažem da mi je žao
zbog vašeg gubitka.
Hoću da znam šta vi mislite da se dogodilo.
Donela sam vam prokleti fajl. Uzmite ga i idite.
Šta god da je bilo unutra, nije hteo da učestvuje u tome.
Očito, čekali ste nekog drugog. Trebalo je da se sastanete sa nekim?
Aha.
IZVEŠTAJ O PODOBNOSTI MEDICINSKI PODATAK
Gospođo Dejvis, vaš sin se nije ubio. Garantujem vam da nikoga ubio nije.
Neko ga je iskoristio.
Šta? - Kao oružje.
Vi niste osoba koja me je nazvala nakon svega, je li?
Zapravo, ja sam.
O čemu se ovde radi? Šta se dešava?
Ovo se zove hapšenje.
Šerif, zar ne? - Da, gospođice. A vi ste?
Državna bezbednost. Zadovoljni? - Ne, nismo.
Treba mi malo više informacija. - Mislim da je to malo van vaše lige.
Zašto ne zovnete Nešvil i unapredite me?
Znate šta, nadala sam se da rešimo problem inteligentno, ali,
uvek je dobro na zabavni način. - Zameniče, vodite ovu ženu...
Aždajo, hoćeš zabavu? Hajde. Ti i ja, idemo.
Ludo, a? - Aha.
Gledaj ovo.
Sama si ušetala u ovo. Izlazio sam i sa "vrelijim" ribama od tebe.
Samo to umeš? Jeftin trik i jadnu foru za muvanje?
Dušo, tako bi mogla da mi se zove autobiografija.
Pusti me! - Pomozi mi! Pomozi mi!
Mali, šta bi hteo za Božić? - G. Stark, tako mi je žao.
Ne, ne, mislim da je hteo da kaže, "Hoću svoj prokleti fajl".
Nisi ti kriv, mali.
Sećaš li se šta sam ti rekao za nasilnike?
Sviđa ti se to, "Zapadni svete"? O tome se radi kod pametnjakovića.
Uvek štitimo svoju bulju.
Nema na čemu.
Na čemu? Nešto sam propustio? - Spasio sam ti život.
Aha. A: Prvo sam ja tebe. B: Hvala, tako nekako.
I C: Ako nekome učiniš uslugu, nemoj biti kreten, budi nonšalantan,
inače postaješ hvalisavac. - Za razliku od tebe?
Priznaj, trebam ti. Povezani smo.
Treba da odeš kući, budeš sa mamom, ćutiš, i štitiš odelo.
I budi blizu telefona. Ako te pozovem bolje bi ti bilo da se javiš. Važi?
Jesi li čuo? Završili smo sa pričom.
Skloni mi se sa puta ili ću da te pregazim. Ćao, mali.
Izvini, mali. Dobro si se pokazao. - Ostavićeš me ovde poput mog oca?
Aha.
Ček, pokušavaš da mi izazoveš osećaj krivice, je li? - Hladno mi je.
Mogu to da provalim. Znaš kako mogu to da provalim?
Jer smo povezani.
Vredelo je pokušati.
Šta se desilo sa slikom?
Čitava Istočna obala, sateliti ne rade.
Odradite manuelni bekap. - Imamo neodobreno emitovanje...
Gospodine potpredsedniče, mislim da ovo treba da vidite.
Bože, ne opet. Da li predsednik ovo prima?
Gospodine predsedniče, samo 2 lekcije preostaju.
Nameravam da završim ovo pre božićnog jutra.
Upoznajte Tomasa Ričardsa.
Autoritativno ime, autoritativan posao.
Tomas je računovođa za "Rokson" naftnu korporaciju.
I siguran sam da je stvarno dobar tip.
Upucaću ga u glavu, uživo na vašoj televiziji, za 30 sekunde.
Broj ovog telefona je u vašem mobilnom. Uzbudljivo, zar ne?
Zamislite kako je dospeo ovde.
Ameriko, ako me vaš predsednik pozove u narednih pola minuta, Tom će živeti.
Počnite.
Kako mi je hakovao telefon? - Ne smemo dozvoliti teroristima da diktiraju...
Moram da pozovem. - Savetujem vas da to ne uradite.
Ovo je ispravna stvar.
Preostala je još jedna lekcija, predsedniče, pa bežite, sakrijte se,
poljubite decu po poslednji put, jer ništa, niti vaša armija,
niti vaš crveno belo plavi borbeni pas vas ne može spasiti.
Videćemo se uskoro.
Reci Roudsu da smesta nađe ovog ludaka. - Otkrili smo poreklo signala.
Verovatno poreklo signala je u Pakistanu
i Patriota je spreman za napad. - Smesta. - Razumem.
Ne mrdajte!
Samo malo.
Halo. - Da li si ikada video ženu a da ona iznutra
počne da zrači nekom svetlo narandžastom bojom?
Da, jesam. Ko je to? - Ja, druže.
Poslednji put kada sam nestao, ako se dobro sećam,
otišao si da me tražiš. - Šta to radiš?
Čavrljam, stičem prijatelje u Pakistanu. Ti?
Redizajniran si, rebrendiran, to je bila NIM, zar ne? - Da.
Pronaći ću moćan komunikacioni satelit, daj mi svoje korisničko ime.
Isto kao i uvek, "War Machine 68". - A lozinku molim?
Moram da je menjam svaki put kada je hakuješ.
Nisu ovo osamdesete, niko više ne kaže "hakovati". Daj lozinku.
"War Machine Rox", sa X, sva velika slova.
Dobro. - To je mnogo bolje nego Gvozdeni patriota.
MEMORIJALNA DVORANA
IZBOR ZA MIS ČATANUGE, BOŽIĆNA PARADA
Veoma lepo, veoma lepo. Jedno pitanje za vas.
Šta biste vi želeli za Božić ove godine?
Pa, Dejvide... - Idemo uživo...
Nije dovoljno.
Izvinite, gospodine, ne znam ko...
Mama, pozvaću te, nešto magično se dešava.
Toni Stark je u mom kombiju. - Tiše. - Toni Stark je u mom kombiju. - Nije.
Znao sam da ste još živi. - Uđi i zatvori vrata.
Mogu li nešto da kažem, gospodine? - Aha.
Ja sam vaš najveći fan. - Prvo, da li je ovo tvoj kombi
ili će još neko naići? - Ne, ne. Samo mi.
Kako se zoveš? - Geri. - Geri.
Razdaljina je savršena. Nailazim na puno ovakvih reakcija.
Da. - Ne znam da li možete zaključiti, ali ja sam
kopirao ceo izgled po uzoru na vas.
Kosa mi je malo... nije kako treba, jer nisam stavio gel. - U redu je.
Ne želim da vam bude neprijatno. - Ne? - Ali imam da vam pokažem...
Hispano Skot Bejo?
Izvini, da li sam to ja? - Aha.
Dao sam im da je odrade po uzoru na lutku koju sam napravio,
pa nije kao da je sa fotke skinuta. Malo je...
Geri, slušaj me!
Ne želim da te sputavam, ali obojica smo malo previše usplahireni.
Imam problem. Jurim loše momke. Moram da izvučem neke šifrovane podatke.
Nemam dovoljno dobru konekciju. Treba da se popneš na krov
i da mi podesiš konekciju.
Neka bude pojačana za 40%. - Kapiram. - U pitanju je misija.
Toniju je potreban Geri,
a Geriju treba Toni. - Ne pričaj o tome. Idi.
Koji trenutak u životu smatraš za prekretnicu?
Pa, mislim da bi to bio dan kada sam odlučio
da ne dozvolim povredi da me pobedi.
Da li biste nam rekli vaše ime? - Elen Brent.
Injekcije se daju povremeno.
Zavisnost neće biti tolerisana i oni koji sa tim ne mogu izaći na kraj
biće udaljeni iz programa.
Nekada ekscentrici, bogalji...
Vi ste sledeća rekapitulacija ljudske evolucije.
Pre nego što počnemo, obećavam vam da kada bacite pogled nazad u svoj život,
neće biti ništa do gorko sećanje na taj veličanstveni rizik
kome ste promišljeno izabrali da se prepustite.
Danas počinje vaša slava. Počnimo!
Moramo da idemo odavde! Moramo! Izvedite ih napolje! Izvedite ih!
Bomba nije bomba kada zakaže.
Ova stvar ne radi uvek kako treba, zar ne, druže?
Manjkava je, ali si pronašao kupca, zar ne?
Prodao si je Mandarinu.
Šta se desilo?
Zanimljiva činjenica.
Pre nego što je počeo da pravi rakete za naciste,
idealista Verner fon Braun sanjao je u putovanju u svemir.
Posmatrao je zvezde.
Znaš li šta je rekao kada je prva V2 pogodila London?
Raketa je radila savršeno.
Samo se spustila na pogrešnu planetu.
Svi mi počinjemo sa poštenim namerama. "Neokaljana nauka".
Onda tu dođe i ego, opsesija i...
Kada pogledaš iza sebe, daleko si zaglibio.
Ne možeš biti previše samokritična prema sebi, Maja.
Predala si svoje istraživanje trustu mozgova.
Da, ali Kilijan je okupio taj trust mozgova zbog ugovora sa vojskom.
To je upravo ono čime smo se mi nekada bavili.
Zato ne osuđuj sebe.
Hvala ti, Peper.
Stvarno cenim to.
Ćao, dobro veče. - Dobro veče. - Uđite.
Maja, beži!
Ćao, Peper.
Hoćeš li mi reći zašto si bila u Starkovoj vili sinoć?
Pokušavam da sredim ovu zbrku. Nisam znala da ćete ti i Gospodar
dići vilu u vazduh. - Shvatam, pokušavala si da spaseš Starka,
kada nam je zapretio. - Rekla sam ti, Kilijane, možemo ga iskoristiti.
Peper, Peper, Peper...
Ako hoćemo da lansiramo proizvod sledeće godine, treba mi Stark.
Samo mu je nedostajao pravi podsticaj. Sada ga ima.
Ovde tim za podršku Plavi-0, šaljem koordinate za mogući Mandarinov
izvor emitovanja. - Primljeno.
Neka se niko ne mrda!
Podrško Plavi-0, osim ako Mandarinov sledeći napad na SAD
ne uključuje jeftinu sportsku odeću, mislim da ste opet zabrljali.
Da, slobodni ste, ako niste već to bili. Da, gospođo.
Gvozdeni patriota na usluzi, drago mi je što pomažem,
nema potreba da mi zahvaljujete, zadovoljstvo mi je.
Sevine, dokopala sam se Patriotovog oklopa.
Hoćeš ovo odelo? Moraćeš da izvučeš moj hladni leš iz njega.
Takav je i plan, pukovniče.
Harli, reci mi šta se dešava. Daj mi kompletan izveštaj.
Još jedem onaj slatkiš, hoćeš da nastavim da ga jedem?
Koliko si pojeo? - Dve-tri činije.
Možeš li još da funkcionišeš? - Nekako. - To znači da si dobro,
daj mi Džarvisa.
Džarvise, kako smo? - Sasvim dobro.
Čini mi da se dobro zahuktam a na kraju rečenice pomešam lončiće.
Bili ste u pravu. Čim sam uzeo kao faktor dostupne NIM relejne stanice,
uspeo sam da odredim lokaciju Mandarinovog emitovanog signala.
Daleki istok, Evropa, severna Afrika, Iran, Pakistan, Sirija? Gde je?
Zapravo, u Majamiju je.
Mali, reći ću ti kako da reaktiviraš Džarvisov drajv za govor,
ali ne sada. Harli, gde je on zapravo?
Samo pogledaj na ekran i reci mi gde je.
Pokazuje na Majami, Florida. - Ono najvažnije, treba mi odelo.
Gde smo sa tim stali? - Ne puni se.
Zapravo, puni se, ali je električni izvor sumnjiv.
Možda ne uspemo da revitalizujemo Marka 42.
Šta je sumnjivo u vezi sa strujom? To je moje odelo i ja ne mogu, neću...
Ne želim...
O, Bože, ne opet. - Toni?
Imaš još jedan napad? Nisam čak ni spomenuo Njujork.
Tačno, a onda si ga spomenuo, po imenu, dok poričeš da si ga spomenuo.
Dobro...
Bože, šta ću da radim? - Samo diši, diši.
Ti si mehaničar, zar ne? - Tako je.
Tako si rekao. - Da, jesam.
Zašto jednostavno nešto ne napraviš?
Dobro, hvala, mali.
SPECIJALNO ĐUBRIVO ZA CVETANJE I PLODONOŠENJE
SREDSTVO PROTIV CRVENIH MRAVA
MAJAMI, FLORIDA
Zašto je toliko toplo ovde? Rekla sam ti da namestiš na 20 stepeni.
Opet moja greška. Da ti kažem nešto, dušo, nisam tvoj lični...
Ne bih tamo ulazio narednih 20 minuta.
Koja od vas je Vanesa? - To sam ja.
Nesi. Da li si znala da kolačići sreće uopšte nisu kineski?
Neki tip je ovamo. - Prave ih Amerikanci, po japanskim receptima.
U đavola, u đavola. - Ne mrdaj.
Ako hoćeš nešto, uzmi, mada je svo oružje lažno
jer one seronje ne bi mi poverili pravo. - Šta?
Hoćeš neku od ovih riba?
Dovoljno sam čuo. Ti nisi on. Mandarin, onaj pravi, gde je?
Gde je Mandarin? Gde je? - Ovde je. Ovde je.
Ali nije ovde. Ovde je ali nije ovde. - Kako to misliš?
Komplikovano je, u redu? - Stvarno? - Komplikovano je.
Raskomplikuj ga. Dame, izlazite iz kreveta, idite u kupatilo.
Sedi dole.
Zovem se Trevor, Trevor Slateri. - Šta si ti?
Šta si ti, mamac? Dvojnik, zar ne? - Šta? Ne. Dubler? Nikako.
Nemoj da mi povrediš lice. Ja sam glumac.
Imaš još minut da poživiš, ispuni ga rečima.
To je samo uloga. "Mandarin", vidiš, nije to stvarno.
Kako si se onda upleo u ovo, Trevore?
Pa, imao sam mali problem sa supstancama,
i završio sam radeći stvari... Nisam imao izbora.
...na ulici, stvari koje čovek ne treba da radi... - Nastavi!
Onda su me pitali da odigram ulogu a znali su za drogu.
Šta su ti rekli, da će te skinuti sa nje? - Rekli su da će mi dati još.
Dali su mi stvari. Dali su mi ovu palatu.
Dali su mi plastičnu operaciju. Dali su mi stvari.
Da li si se to upravo uspavao?
Ne, divan gliser. A fora je bila u tome što mu je bio potreban neko
da preuzme zasluge za neke "slučajne eksplozije".
On?
Kilijan? - Kilijan. - On te je stvorio? - Stvorio me je.
Teroristička pretnja rađena po meri. - Da!
Da, njegov trust mozgova je to smislio, patologiju serijskog ubice,
manipulisanje zapadnjačkom ikonografijom.
"Da li ste spremni za još jednu lekciju?"
Naravno, moje izvođenje je udahnulo Mandarinu život.
Tvoje izvođenje? Tamo gde ljudi umiru?
Ne. Osvrni se, kostimi, zeleni ekran.
Iskreno, na pola lokacija nisam ni bio,
a kada jesam, filmska magija, ljubavi.
Izvini, ali moj najbolji prijatelj je u komi i možda se iz nje ne probudi.
Moraćeš da odgovaraš zbog toga. Ipak ćeš najebati, druže. Kapiraš?
Trevore, šta si mu rekao? - Ništa mu nisam rekao.
Ništa? - Ne. - Trebalo je da pritisneš "taster za paniku".
Pa, paničio sam, ali sam onda izašao na kraj sa time.
Kao nekada, a? - Aha, zavezan. Sjajno.
To nije bila moja ideja. - Uzela si Kilijanovu vizit-kartu.
Uzela sam njegov novac. - I nakon 13 god. evo te u tamnici. - Ne. - Da.
Ne, ti si u tamnici. Ja mogu da odem. - Aha...
Puno toga se desilo i blizu sam.
Ekstremis je praktično stabilan. - Kažem ti da nije.
Video sam ga na ulici, ljudi su eksplodirali, farbali zidove.
Maja, zavaravaš sebe. - Onda mi pomozi da ga sredim.
ZNAŠ KO SAM
Da li sam to ja napisao?
Da. - Sećam se te noći, jutra ne.
Da li si za ovim jurila? - Ne sećaš se? - Ne mogu ti pomoći.
Nekada si imala moral, ideale.
Htela si da pomažeš ljudima, sada pogledaj sebe.
Budim se svako jutro pored nekoga...
ko još ima dušu.
Izvuci me odavde, hajde.
Znaš šta mi je stari govorio? Njegova omiljena od mnogih izreka:
"Prvi miš se uhvati u mišolovci, drugi miš odnese sir."
Nisi valjda još besan zbog onoga u Švajcarskoj, je li?
Kako mogu biti besan, Toni? Ovde sam da ti se zahvalim.
Dao si mi najveći dar koji mi je iko ikada dao.
Očaj. Ako se setiš Švajcarske, rekao si da ćemo se naći na krovu, zar ne?
Prvih 20 minuta, stvarno sam mislio da ćeš se pojaviti.
Sledećih sat vremena...
Razmišljao sam da jednim korakom stignem do predvorja,
ako znaš na šta mislim.
Iskreno, još pokušavam da provalim šta se desilo sa prvim mišem.
Ali dok sam gledao na grad, niko nije znao da sam gore,
niko nije mogao da me vidi, niko čak nije ni gledao.
Došla mi je misao koja će me voditi narednih godina.
Anonimnost, Toni.
Zahvaljujući tebi, to mi je otada bila mantra, zar ne?
Sediš iza zavese i vladaš.
Jer onog trenutka kada zlu daš lice:
Bin Laden, Gadafi, Mandarin...
Ljudima daš cilj. - Ti si nešto drugo.
Upoznao si ga, pretpostavljam? - Da, ser "Lorens Oblivije".
Znam da ponekad preteruje, nije to samo moja krivica.
Ima tend... On je pozorišni glumac.
Kažu da je njegov Lir bio držanje zdravice
u Krojdonu, šta god da je to.
Fora je u tome, otkako je onaj rmpalija sa čekićem pao sa neba
suptilnost nije više bila važna. - Šta je sledeće u tvom svetu?
Hteo sam da ti vratim isti dar koji si mi darežljivo udelio.
Očaj. Ovo ide uživo. Nisam siguran da li možeš da ukapiraš,
ali u ovom trenutku telo pokušava da odluči da li da prihvati Ekstremis
ili da ga odbije. A ako ga odbije,
moram da kažem da je eksplozija spektakularna.
Ali dotad je samo puno bola.
Nismo još čak ni popričali o plati.
Kakvu beneficiju bi hteo? - Pusti ga.
Stani, stani. Maja... - Rekla sam da ga pustiš.
Šta to radiš? - 1.200 ml, pola od ove doze i mrtva sam.
U ovakvim trenucima moj temperament se testira.
Maja, daj mi ubrizgivač.
Ako ja umrem, šta će se desiti sa tvojim vojnicima i proizvodom?
Nećemo ovo da radimo, važi? - Šta će biti sa tobom?
Šta će se desiti ako se ti pregreješ?
Dobra vest je, visokopozicionirano radno mesto je
upravo upražnjeno.
Ti si manijak. - Ne, ja sam vizionar.
Ali posedujem manijaka, i on stupa na scenu večeras.
Čim se dočepamo Patriote,
trebaće mi 9-10 minuta da ga rastavim.
Sjajno. Poslednji put kada sam bacio pogled neko je bio u njemu.
Dobar dan, gospodo.
Zdravo, pukovniče. Skloni se.
Izvući ćemo te odatle, ne brini. - Oštetićete oklop.
Da, hoću. Ali ti ga možeš popraviti, zar ne?
Odneću ovo odelo u bazu, i hoću da Pots pođe sa mnom.
Ona je još u fazi 2.
Nisi ogluveo, je li?
Pažljivo tamo, ovo je ograničena serija. Konjski repiću,
koliko ima kilometara od Tenesija do Majamija? - 1.339 km.
Fino. - Dobar sam u tome.
Hoćeš li da zaustaviš to? - Slomiš li, kupuješ ga.
Nije bio moj da ga poklanjam, pripada drugarici moje sestre,
i zato ću prvo tebe da ubijem.
Šta ćeš mi uraditi? - Videćeš. - Zavezan si za krevet.
Ovo.
To.
Izlaziš li?
Ne otvaraj, ne otvaraj, ne otvaraj. U redu, idemo.
Bljuješ vatru? Dobro.
Dan slave, Sevine.
U ovo vreme sutra, imaću najmoćnijeg zapadnjačkog lidera u jednoj ruci,
i najozloglašenijeg teroristu u drugoj.
"Rat protiv terorizma" biće moj.
Stvaraću "ponudu i potražnju" za tebe i tvoju braću i sestre.
Verujte mi, bićete u lokvi krvi za 5, 4, 3...
Hajde! 2...
Kako smo upali u ovo sranje? - Dobro. Daću vam priliku da se izvučete.
Bacite oružje i vežite se za one stolice
i pustiću vas da živite. Za 5, 4... - To je bio...
Trebalo je dosad da vas nema, trebalo je. - ... nepojmljiv užas.
Stiže. 3, 4...
Umukni. - 5,4, 3, 2, 1! Rekao sam vam.
Gde je ostalo?
Iskreno, mrzim da radim ovde. Oni su tako čudni.
Bolje i kasno nego nikada.
Ne ovog puta. Ne po licu.
Dobro je vratiti se. Zdravo, uzgred. - O, zdravo, gospodine.
Svom osoblju, Stark se oslobodio i negde je u kompleksu.
Ponavljam. Stark se oslobodio i negde je u kompleksu.
Sranje.
Toni. - Rudi, kaži mi da si to bio ti u odelu.
Nisam, imaš li svoje? - Tako nekako. U vilu, što brže možeš.
Hoću nekoga da upoznaš.
Ti, ti. Mrdajte! Izlazite!
Soba je obezbeđena. Vidim Mandarina.
Šta je ovo? Imao sam vinere.
Kako si to došao obučen? - Pomeri se i slomiću ti facu.
Nikada nisam pomišljao da su ljudi povređivani. Lagali su me.
Ovo je Mandarin? - Znam, sramno.
Ćao, ja sam Trevor. Trevor Slateri.
Znam da sam niži uživo, malo sam onizak, svi to kažu,
ako ste tu da me uhapsite, spreman sam da cinkarim neke ljude...
Evo kako to ide, Meril Strip, reci mu gde je Peper i prestaću sa ovim.
Sa čime da prestane? Razumem. To boli. Kapiram.
Ne znam nikoga ko se zove Peper, ali znam za plan.
Pričaj. - Znaš li šta su mi uradili sa odelom?
Šta? Ne. Ali biće na moru, nešto u vezi sa velikim brodom.
Mogu vas odvesti tamo.
Toni, kunem ti se, ima da mu raznesem facu.
Sledeći projekat mogao bi da uključuje i potpredsednika takođe.
Da li je to važno? - Donekle. - Da, malčice.
Dakle? - Šta ćemo da radimo? Nemamo nikakav prevoz.
Ringo, nisi li nešto rekao u vezi sa "divnim gliserom"?
Ako je u pravu za lokaciju, udaljeni smo 20 minuta od Peper.
Moramo i da prokljuvimo foru sa potpredsednikom? - Da.
Pitam se koga upravo zovem. O, to je potpredsednik.
Halo? - Gospodine, ovde Toni Stark.
Dobrodošli u svet živih. - Verujemo da će te biti uvučeni
u Mandarinovu kampanju, moramo vas odvesti na sigurno što je brže moguće.
G. Stark, samo što nisam jeo pečenu šunku sa medom
okružen najboljima iz CIA-e. A predsednik je bezbedan
u predsedničkom avionu sa pukovnikom Roudsom.
Ne vidim nikakvu opasnost. - Gospodine, ovde pukovnik Rouds.
Koriste Gvozdenog patriotu kao trojanskog konja,
ukloniće predsednika nekako. Moramo smesta alarmirati taj avion.
Važi. Radim na tome. Obezbediću ih.
Ako treba, okružiće ih F22 za 30 sekundi. Hvala, pukovniče.
Rouds i Stark se odjavljuju.
Sve u redu, gospodine? - Ne može biti bolje.
Volim te, dušo.
Pukovniče Rouds. Drago mi je što si stigao, sine. Već se osećam bolje.
Moramo odlučiti. Možemo spasiti predsednika ili Peper.
Ne možemo oboje. - Gospodine, imam novosti iz Mailbua.
Kranovi su konačno stigli, a podrumska vrata se raščišćavaju dok pričamo.
Šta je sa odelom koje nosim? - Oklop je sada na 92%.
Skrpiće me.
Stiže, stiže, slikaj na brzaka. - Naravno.
Da li je sve u redu, pukovniče?
Čast mi je, gospodine predsedniče.
Ako ćeš to učiniti, učini.
Smirite se, gospodine.
Tako Mandarin ne radi. - Gospodine, predsednički avion je ugrožen.
Pucnjava u avionu, temperatura pada. - Dajte mi neku sliku. - Slika stiže.
Da li je to Rouds?
Otvori! - Pusti nas!
Predsednik? Smesta. - Nije ovde.
Isprobaj mlazne struje.
Kad smo već kod toga, idi na pecanje!
Preživi ovo, kučkin sine.
Koliko u vazduhu? - 13, gospodine.
Koliko mogu da ponesem? - 4, gospodine.
Polako, polako. Smiri se, kako se zoveš? Heder?
Slušaj me, vidiš onog tipa? Baciću te ka njemu a ti ćeš ga ščepati.
Kapiraš?
Elektrifikovaću ti ruku, nećeš moći da otvoriš šaku. Možeš ti ovo, Heder.
Lako je, vidiš? Još 11 je preostalo.
Sećaš se one igre "Lanac od majmuna"? Tako ćemo ovo odraditi.
5.5 km. - Hajde, narode, neka svako zgrabi svog majmuna!
Fino! - 3 km.
1.8 km. - Hajde, narode.
Hajde, hajde, hajde.
To! - 300 m.
240 m. 60 m, gospodine. - Onaj je klizav majmun, uhvatimo ga.
Zdravo.
Bravo, narode. Odlično. Dobar timski rad i zalaganje. Napred.
Džarvise, na pola puta smo, još moramo da...
Došao je niotkuda.
Daj mi neke dobre vesti. - Mislim da su se svi spasili.
Hvala Bogu. - Da, ali sam zakasnio za predsednika.
Nisi mogao da ga spaseš pomoću odela, kako ćeš spasiti Peper bez odela?
Reci mi, Džarvise, da li je vreme za ono?
Protokol "kućna zabava", gospodine? - Tako je.
Ćao.
Misliš da će ti on pomoći... Neće.
To što te imam ovde, nije samo da motivišem Tonija Starka,
pre će biti da ga postidim.
Ti si ovde kao moj... - Trofej.
Dobro veče, gospodine.
Dobrodošli na platformu, gospodine predsedniče.
Da li ste čuli za groblje slonova?
Pre 2 godine naš slon bio je ova barža.
Ovo je "Rokson Norko". - Naravno da se sećate kada je prosuo
100 miliona galona sirove nafte kod obale Pensakole.
Zahvaljujući vama, nijednom glavešini nije bilo suđeno.
Šta hoćete od mene? - Ništa, gospodine.
Samo mi je bio potreban razlog da vas ubijem,
koji će dobro izgledati na televiziji. Vidite, nastavio sam sa životom,
pronašao sam sebi novog političkog zaštitnika, i
u ovo vreme sutra, on će zauzeti vaše mesto.
Neka visi.
Hajde.
Nećeš da mi poludiš, zar ne? - Nadam se da neću.
O, moj Bože.
Visi iznad kontejnera sa naftom, zapaliće ga. - Vikinška sahrana.
Javna egzekucija. - Da, ubijen naftom.
Prenos će početi ubrzo. Zauzmite finalne pozicije.
Fino. Daj mi kameru A kroz E da odradimo čitavu probu.
Da li ti je pištolj podignut? - Da, šta da radim?
Ostani iza mene, pokrivaj gore, i nemoj da me upucaš u leđa.
Iza tebe, visoko, leđa, u redu.
Video si ono? Sredio sam ga. - Da, stvarno si ubio staklo.
Ciljao sam u sijalicu? Ne možeš pogoditi sijalicu sa ove razdaljine.
Nemam više. Daj, daj, imaš dodatan šaržer? - Nisu univerzalni, Toni.
Znam šta radim, ja ih pravim. Daj mi još jedan.
Nemam taj što ti se uklapa. - Imaš ih recimo 5. Virnuću. Spreman?
Šta si video? - Prebrzo, ništa. Opet ću.
Tri momaka, jedna ženska, svi su naoružani.
Šta bih sada dao za oklop. - Tako je, treba nam pojačanje. - Itekako.
Znaš šta?
Da li je to...? - Aha.
Da li su ono...? - Aha.
Srećan Božić, druže.
Džarvise, potraži toplotne otiske Ekstremisa. Uništi ih. - Razumem.
Šta čekaš? Božić je.
Povedi ih u crkvu.
Gospodo.
Stiže.
Džarvise, kaži Igoru da stabilizuje ovo čudo.
Ovime se bakćeš u slobodno vreme, a? - Svakome treba hobi.
Zavodniče? Pomozi Crvenom halapljivcu, hoćeš li?
Fin tajming. - O, da, strava je. Daj mi odelo, važi?
Žao mi je. Kodirani su samo za mene. - Šta to znači? - Pokrivam te.
Dobro veče, pukovniče. Da vas ponesem? - Vrlo smešno.
Gospodine, locirao sam gospođicu Pots. - Bilo je i vreme.
Stani, spusti to dole, spusti ga, spusti ga.
Vidiš li šta se dešava kada se družiš sa mojim bivšim devojkama?
Kakav si ti kreten. - Da, razgovaraćemo o tome za večerom.
Hajde, još malo, dušo.
Da li te ovaj tip gnjavi?
Nemoj da ustaješ!
Da li je toplo unutra? Zapeo si? Osećaš se malo zaglavljeno?
Poput male kornjače, koja se kuva u svom malom oklopu?
Toni. - Ona gleda.
Mislim da treba da zatvoriš oči. Zatvori oči.
Zatvori oči, ne želiš ovo da gledaš.
Da, odmori se na minut.
Džarvise, daj mi odelo smesta!
Hajde!
Gospodine predsedniče! Samo se držite, važi? Stižem.
Samo se držite. Držite se.
Ćaos.
Pripremite se!
Zajebano izgledate, predsedniče, ali trebaće mi to odelo nazad.
Predsednik je na sigurnom, Toni. Čistim područje.
Fino odrađeno. - Spremni, gospodine? - Kako to misliš "spreman"?
Pep, imam te. Opusti se, imam te. Samo me pogledaj.
Ne mogu više da se ispružim,
a ti ne možeš ostati tamo, važi? Moraš da se pustiš.
Moraš da se pustiš! Uhvatiću te, obećavam.
Kakva šteta. Ja bih je uhvatio.
Evo nas, na krovu.
Mark 42 stiže. - Neka sam proklet. Bludni sin se vraća.
Kako god. - Zapravo je nisi ni zasluživao, Toni.
Šteta. Toliko sam bio blizu da je učinim... savršenom.
Ček, ček, uspori, uspori. U pravu si. Ne zaslužujem je.
Ali evo gde grešiš. Ona je već bila savršena.
Džarvise, učini mi uslugu i raznesi Marka 42.
Ne!
Gotovo je sa maskama.
Rekao si da si hoćeš Mandarina. Upravo ga gledaš.
Uvek sam to bio ja, Toni, od početka.
Ja sam Mandarin!
Ostao sam bez reči.
Džarvise, subjekat pravo od mene nije meta. Povuci se!
Šta? Besna si na mene?
Dušo.
O, moj Bože.
Bila sam stvarno nasilna.
Na smrt si me preplašila. Mislio sam da si... - Bila sam mrtva. Zašto?
Jer sam pala sa 60 metara?
Ko je sada u rasulu? - Još je diskutabilno.
Verovatno si malo ispala iz balansa. Zašto se tako ne oblačiš kod kuće?
Sportski grudnjak, celo pakovanje.
Počinjem da razumem zašto nećeš da se odrekneš ovih odela.
Zbog čega ću sada da zvocam?
Pa, ja sam u pitanju. Smisliću ja nešto.
Ne pipaj me. Ne, spaliću te. - Nećeš, nećeš.
Nisi topla.
Da li ću biti dobro?
Nećeš, u vezi si sa mnom, nikada ništa neće biti u redu.
Ali mislim da mogu da sredim ovo, da.
Umalo da uspem to pre 20 godina, kada sam bio pijan.
Mislim da mogu da te sredim.
Time se bavim. Popravljam stvari.
A šta je sa tvojim distrakcijama? - Oladiću sa njima malo.
Džarvise, hej. - Ovamo je sve sređeno. Da li će vam trebati još nešto?
Znaš šta da radiš. - Protokol "prazna pločica", gospodine?
Jebi ga, Božić je. Da, da.
Da li je dosad u redu? Sviđa ti se? - Poslužiće.
I tako, kako je božićno jutro počelo, moje putovanje se privelo kraju.
Počinješ sa nečim neokaljanim, sa nečim uzbudljivim.
Onda dođu greške,
kompromisi.
Sami stvaramo sopstvene demone.
Sjajno je videti vas.
Kao što sam i obećao, sredio sam Peper, malo sam majstorisao.
Ali onda sam sebi rekao, "Zašto tu stati?"
Naravno, postoje ljudi koji kažu da je progres opasan.
Ali kladim se da nijedan od tih idiota nije morao da živi
sa grudima punim šrapnela. A sada, neću ni ja.
Da vam kažem nešto:
To je bila najbolja dremka koju sam imao u poslednjih nekoliko godina.
U redu je. U redu je. - Ne, ne!
KROMPIR PUŠKA MARK 2
TVOJ ORTAK, MEHANIČAR
Pa ako ću ovo da zapakujem sa mašnicom i ostalim,
valjda bih rekao da moji oklopi nikada nisu bila distrakcija niti hobi,
već "čaura".
A sada,
ja sam drugi čovek.
Možete mi oduzeti kuću, sve moje trikove i igračke.
Jednu stvar mi ne možete oduzeti...
Ja sam Gvozdeni čovek.
Preveo: Bambula
Znate, i hvala vam uzgred na slušanju.
Postoji nešto što mi izlazi iz grudi,
i izlazi tamo u atmosferu umesto da ovo zadržava unutra.
Mislim da je to ono što ljude razboljeva, znate.
Nisam imao pojma da tako dobro umete da slušate.
Biti u mogućnosti da podeliš svoje intimne misli i iskustva sa nekim,
to deli breme na pola, znate, kao da zmija guta svoj sopstveni rep.
Sve se vrati na prvobitno stanje stvari.
A činjenica da ste mogli da mi pomognete da rešim...
Šta? - Slušate me? - Slušao sam, da.
Gde smo stali? - Aktivno ste dremali.
Ja... ja... odlutao sam.
Kada ste prestali da me slušate?
Kod lifta u Švajcarskoj.
Ništa niste čuli?
Žao mi je, nisam ja takva vrsta doktora.
Nisam ja psihoterapeut. Nije to moja specijalizacija. Nemam...
Šta? Vremena? - Temperament.
Znate šta, sada pošto porazmislim o tome, moja prvobitna trauma...
1983, u redu? - Da. - Imam 14 godina, i još imam dadilju?
To je bilo uvrnuto.
Preuzeto sa www.titlovi.com