Відвези мене в лікарню!
Не можу дихати. Я...
ОСТАННІ ТРИ РОКИ
Знаєш, розумна жінка давно б уже закрила рот.
Я одне знаю: не можна бабі на бабу працювати.
- Що ти верзеш? - Інша баба завжди загроза.
Особливо, якщо ти гарна, а вона - ні.
А в тебе не було конфліктів з босом?
Ніколи. А чому, знаєш? Він чоловік.
Давай більше не будемо про це.
Я хочу додому, поцілувати сина.
Бачиш, ти нагадала, що в тебе є дитина, а в мене немає. Я про те й кажу.
Еріт, я нічого такого не мала на увазі.
Не вибачайся. Це генетика. Бабська конкуренція одвічна...
Тому в тебе проблеми з босом.
- Тому що вона баба? - Саме тому.
Баби мають бути під чоловіками, чоловіки - під бабами. Тільки так.
А мужики під мужиками?
Нормально, ви це можете пережити.
- Давай уже підемо? - Хто ще хоче випити?
- Ми - ні. - Порцію? Подвійну?
Баби здатні творити дива. Сама баба, знаю.
Але я б з нею не спрацювалася.
Не ти одна, люба. Добраніч, Мік.
- Ти сьогодні не в дусі. - Вона точно помітила, брате.
Я б краще працював під тобою.
А от і добре. Я б теж під ним попрацювала.
Хочеш попрацювати під Джоном?
А що? Знову ти проти?
Як я можу бути проти твоїх сексуальних натяків?
Що за муха тебе вкусила?
Як на тебе, я маю спокійно дивитися, як ти мого чоловіка клеїш?
Лора, якби я хотіла, я би вже мала його.
Як? Знову вивалиш на стіл свої груди?
Слухай, всі твої лиха від того...
Всі лиха від того, що в тебе мозок в цицьках!
Був би у тебе там мозок, ти була б Ейнштейном.
Лора, все. Припини. Годі.
- Добраніч, братику. - Добраніч.
Вона самозакохана дурепа.
Чого ж ти цього за столом не сказав?
І взагалі, я не думаю, що вона стоматолог.
Стули пельку.
Навіть слово «анестезіолог» написати не зможе.
Брехня якась.
Ми ж були на вечірці у неї в клініці.
І, на твій погляд, вона до мене там теж клеїлася.
Дуже ти їй потрібний.
Зовсім вона до тебе не клеїлася.
Вона мені не подобається.
Я твою точку зору розумію. І погоджуюся, правда.
Людину з такою зовнішністю не можна й близько підпускати до стоматології.
Ну, ти й бовдур.
Сідаєш у крісло, намагаєшся заспокоїтися.
І тут раптом випадають такі груди...
Що, до наступних вихідних? Так?
- Так. - Дякую.
- Добраніч. - Бувай.
Бувай!
Чорт...
Подивись.
Так. А ти скажи «Уперед!»
Уперед!
Сідаємо ближче.
Слухай, не кожного ж ранку. Як у дешевому кіно.
Так, помовчи. Посмішка...
І так до 18-ти.
Подарунок.
Супер! Що це?
Чистити зуби ти не любиш.
А ця штука чистить їх за півхвилини.
Я обожнюю зуби чистити. Не вір усьому, що мама каже.
- Ти коли закінчуєш? - О третій годині.
Але мені ще зошити перевіряти. Ти забереш Люка?
Після вчорашнього я, напевно, без роботи, тож...
Гадаєш, я даремно назвала її коровою?
Зазвичай, начальство обожнює таку відвертість.
- Ти своєму батькові телефонував? - Коли?
Вчора був день народження.
Так, я надіслав йому букет свіжих квітів.
Малюсінькі трояндочки.
Ще листівку ручної роботи.
І я закінчив стьобану ковдру, яку шив з весни.
Ти абсолютно нестерпний.
А ти пам'ятаєш, що я цього року отримав на день народження?
Мама сказала: «З днем народження» . А тато...
Це була найпрекрасніша мить у житті. Я плакав.
А може, комусь першому варто проявити великодушність.
Ти повинен будеш пригадати цю хвилину на суді.
Мама завжди пиляла батька.
Домовилися? Ти запам'ятаєш?
Що ти відчуватимеш, коли твій син не привітає тебе з днем народження?
А зараз вона намагається вбити клин поміж нами.
- Я здаюся. - А зараз вона тебе кидає.
Ну що, маля? Хочеш зіграти ще?
Ти готовий? Заводь.
- Завели, а тепер командуй «уперед!» - Уперед!
Я відчиню.
Пітсбурзька поліція.
Це ордер на арешт Лори Бренан.
- Це ордер на обшук приміщення. - Я не розумію!
Ще раз мене торкнетесь, я вас заарештую.
- Стій! - Стійте, не ворушіться!
- Лора Бренан? - Так?
Вас заарештовано за вбивство Елізабет Гізас.
- Спокійно! - У мене тут дитина...
Мамо!
Джоне! Виклич адвоката! Джоне! Телефонуй адвокатові!
- Ви зрозуміли свої права? - Спокійно, маля, спокійно.
Люк! Все добре! Все, все!
Тато! Тато! Тато!
Що? Що таке, Люк?
Ну, все. Добре...
Лишайся тут. Тільки спи на своєму боці ліжка.
Зрозуміло?
От хитрюга.
Чому я вічно потрапляю на ту саму вудку?
Може, сам цього хочу...
Спи, Люк... Спи.
- Сем твій друг, так? - Тільки не за обідом.
- Він стягнув твою їжу? - Ні.
- Сказав щось гидке про маму? - Так.
- І ти його відлупцював? - Так.
- Молодець... А де ти його бив? - На спортивному майданчику.
- Гарно обробив? - Ага.
Стривай, синку.
Це іграшка.
Дякую, давай.
Одна рука й друга.
Через машину не переймайся. Заберемо, коли будемо повертатися.
Привіт! Привіт, любий.
Привіт, любий.
Привіт... Маму поцілуєш?
Мама дуже скучила.
Шпана, поцілунок мамі.
Тато тобі читає мої листи?
- Щовечора перед сном. - Так?
Як солодко ти пахнеш. Що хочеш побудувати?
Охоже на форт.
Що це, брама замку?
Він не боявся йти до школи?
Ні. Я провів його до класу, поцілував.
Він пішов, і навіть не обертався.
Дивися, його друзі.
Його парта.
- Як твій перший день? - Блискуче.
Половина класу не заснула...
- Я говорив із твоєю мамою. - Коли вона приїде?
У неї багато проблем з її бізнесом...
Ну, пройшло лише два роки. Впевнений, вона освоїться.
Новини якісь є?
Про апеляцію?
Так, і я вирішив нічого тобі не казати.
- Пам'ятаєш, що Маєр сказав? - Не варто...
Можуть пройти місяці, поки винесуть рішення.
Я ту жінку бачила... Вона була там.
І зникнути вона не могла.
Маєр буде просити нового слідчого.
Її пальто зачепилося за мою сумочку.
Ґудзик відлетів. І вони сліпі, якщо не можуть його знайти.
Він знову вивчить всі докази.
Ну, це прекрасно...
Ми ще не повністю збанкрутували.
Все нормально.
А ти все брешеш і брешеш.
Проте, ти такий красунчик...
Зробиш мені послугу?
Я навіть не знаю. Дуже зайнятий.
Ти маєш стати губернатором.
Це легко.
Щоб зняти заборону на подружні побачення.
Я не зможу тут одна наступні двадцять років.
Я в порядку, в порядку.
Все буде добре, обіцяю.
Він коли-небудь мене поцілує?
А зараз я попрошу вас підвестися.
Ти водиш!
Ти водиш.
Люк, ідемо.
- Розважився? - Так.
Божевільне дівчисько, так?
Нам час, Кері.
Ні!
Читайте справу. Свого часу ми йому все скажемо.
Дістанемо його.
А якщо ви знайдете жінку, що йшла з паркування?
Другу апеляцію відхилено.
Нові докази прийматися не будуть.
Це було пограбування.
Якби вони «засвітили» її кредитку, ми могли б це сказати.
Мені шкода, Джоне, кепська справа.
Це зрозуміло.
Все залежить від Верховного Суду, так?
Джоне, вже тридцять років Верховний Суд не розглядає справи про вбивства.
Порядний адвокаттуди навіть заяви не понесе.
Тобто, мені потрібно знайти непорядного адвоката?
Це не так уже й складно.
Я все зроблю.
- Але й ви повинні дещо зробити. - Що?
Ви повинні вивчити докази, забувши, що Лора ваша дружина.
Я все прочитав, Маєр.
Я не прошу оцінювати ступінь її провини. Я прошу вивчити докази.
Товариш по службі бачив, як вона їхала.
На її одязі кров жертви, її відбитки на знарядді вбивства.
І ми одразу пішли вечеряти. Таке можливо одразу після вбивства?
У такому разі вона психопатка.
- Вони сварилися в... - Лора - психопатка?
- Вони сварилися в офісі. - Усі сваряться з начальниками.
Але її начальниця загинула!
Ви хочете сказати, що ніколи не вірили в її безневинність?
Та ви що, Джоне? Тоді що? Га?
Те, що вже абсолютно неважливо, у що ми віримо!
Лора буде й далі сидіти!
І ви не уявляєте, як гірко мені це говорити.
Я знайду того, хто подасть папери.
Джоне! Джоне, киньте.
Джоне! Джоне, та що ж таке!
Ходімо, пошукаємо Скаута. Ходімо?
Дякую.
«І обійми міцніше пінгвиня.
Крихітку-пінгвиня, Кікі й Опосума.
Дуже любляча тебе, мама» .
Може, напишемо відповідь?
А дай мені монетку.
Монетку хочеш?
Ці монетки витрачати не варто.
Ми привезли їх з літнього будиночку, куди ми з мамою маленьким тебе возили.
А якщо я всі заберу?
Бери.
Моя дружина, Лора Бренан, її до вас доставили.
Їй відвідування заборонені.
Дурниця, я повинен її побачити. Лора, Лора!
Пробачте, вам не можна туди. Туди не можна!
- Лора! - Агов, а ну, поверніться!
Чорт забирай, у чому справа?
Дружина намагалася вбити себе, я повинен її побачити.
- Відвідування заборонені. - Чому не в приймальні?
Привезли з окружної в'язниці.
Дві хвилини, благаю.
Дві хвилини.
Добре.
Дякую.
Дві хвилини.
Отже, «Хитромудрий ідальго Дон Кіхот» . Про що цей роман?
Про те, що віра в чесність важливіша за саму чесність?
Так, ця думка там є. Але про що ще цей роман?
Можливо про те, як наша раціональність знищує душу?
А може про тріумф ірраціональності та її силу?
Ми стільки часу витрачаємо на організацію свого світу -
робимо годинники, календарі, прогнозуємо погоду.
Але що у своєму житті ми насправді можемо контролювати?
А якщо ми захочемо жити в тій реальності, яку самі й вигадаємо?
Нас будуть вважати божевільними?
І чи не краще це за життя в розпачі й сумі?
«ВТЕЧА» ДЕЙМОН ПЕНІГТОН
Цей спецкурс присвячено прагненню людини до свободи за будь-яку ціну.
А Анрі Шарьєр з його «Метеликом» не піде?
Ви втекли з в'язниць сім разів.
Про що хочете дізнатися?
Ніхто не зміг, а ви втекли - як?
На яйцях. І на удачі.
З будь-якої в'язниці можна втекти. Ключики є, головне - їх знайти.
І як це зробити?
Спостереження. Особливо за тим, що ламає рутину.
Охоронці звикають робити ті самі речі день у день...
Щось змінюється, і отут вони роблять помилки.
Побачиш - і треба бути готовим...
Розробити план треба ще до того, як ти зрозумієш, як, власне, будеш бігти.
Втекти легко, важко не попастися згодом.
Важливо розуміти, куди ти попрямуєш і як ти туди дістанешся.
Важливо розуміти, як тебе будуть ловити, коли й де.
Ну, і як, чорт забирай, про це довідатися?
Треба підкупити того, хто знає...
І ще важливо, де в'язниця - за містом або в місті.
У місті.
Звідки сам?
З Пітсбургу.
Пітсбург? Погано. Там купа мостів і тунелів.
Їх будуть перекривати.
Після надходження сигналу поліція може
наглухо закрити центр протягом 15 хвилин.
Невже так швидко?
Після 1 1 вересня розробили плани закриття всіх великих міст.
Центр Пітсбургу, Філадельфія, Бостон, Мінеаполіс за 15 хвилин...
Вашингтону - менше, ніж за 10.
За 35 хвилин у кожній будці оплати проїзду на шосе буде сидіти коп.
Вони почнуть патрулювати другорядні дороги.
Фотографій у них не буде, а от опис - точно.
А що як не встигнеш? 35 хвилин - це небагато.
Здаватися.
В іншому випадку пристрілять. І тебе, і тих, хто поруч.
Відразу забудь про автобуси й поїзди.
Про місцеві аеропорти.
Бігти тільки через сусідній штат.
Далі - документи.
Лівак знайти не проблема.
Складніше з тими, які не запаляться в аеропорті...
Буде потрібний паспорт, посвідчення водія й номер соцстраху.
Якщо доведеться брати машину - пошукай місце, де приймуть готівку.
Однаково будуть перевіряти, ім'я на документах має бути реальне.
Третє - куди їхати.
Тобі потрібне місце, куди не заглядають американські туристи.
На кшталт Ємену. Щось таке.
Та бабки, дуже багато бабок.
Все дуже недешево - готелі, поїздки, інформація...
Скільки?
Щоб вистачило на п'ять чи шість років.
Закінчаться бабки, і друзі покинуть.
Але, перш ніж щось робити, спроси себе - а,взагалі, ти на це здатний?
Зможеш забути про батьків, яких ніколи не побачиш?
Ти зможеш убити охоронця, кинути свою дитину?
Збити з ніг бабусю, бо вона заважає тобі втекти?
Тому що інакше таку справу тобі ніяк не провернути.
Не зможеш - не починай. Тільки даремно кого-небудь згубиш.
А як ти погорів?
Я сам здався копам.
Більше не міг мучитися.
Усе чекав, коли вони вломляться до мене в дім.
Ну, що... За все треба платити.
Щасти.
ОСТАННІ ТРИ МІСЯЦІ
ПО ПОНЕДІЛКАХ. ПО ЧЕТВЕРГАХ. ПО ВІВТОРКАХ. ЩОДНЯ
З будь-якої в'язниці можна втекти. Ключики є, головне, їх знайти.
КЛЮЧ
І як це зробити?
Спостереження. Особливо за тим, що руйнує повсякденне.
А ліворуч ви бачите окружну
в'язницю Алегані, найбільшу в'язницю у світі.
Три спроби втекти, ніхто не вирвався живий.
На першій площадці в цьому стовпі виявилося поглиблення, начебто ніша.
Не більше одного кроку шириною й півкроку глибиною.
Проте, людина могла б тут поміститися.
ЛІФТ
25, 26, 27, 28, 29, 30.
Чудово.
І бабки. Потрібно багато бабок.
Все дуже недешево - готелі, поїздки, інформація...
ПРОДАЮ МЕБЛІ, ЗНИЖЕННЯ ЦІНИ ДЛЯ ПРОДАЖУ
ЮДЖІНІ ГРЕНДВАЛ, РІЕЛТОР
Вибираємо потрібну ділянку кадру.
Потім застосовуємо інструмент «ласо» і забираємо двері з заднього плану.
Привіт.
Далі - документи. Лівак знайти не проблема.
Складніше з тими, які не запаляться в аеропорті.
- Оксіконтин. - Десятка пачка. Віддам п'ять за сорок.
- І потрібні паспорти. - Слухай, йди лісом.
Воруши ластами.
- Карлос! Як сам? Все гаразд? - Все ніштяк, чувак.
Заплатити за паспорти доведеться вперед.
- Це можна. - Знаєш готель «Лафаєт» ?
Це на Мейн Стріт.
Приїдеш у готель, підеш у бар, знайдеш Харва.
- А тебе звати... - Скажи йому, від Лося.
Харв? Я шукаю Харва.
- Ти Харв? - Так.
Мене Лось до тебе спрямував.
То що? Лось? Що потрібно?
Три паспорти, чисті права й реальний номер соцстраху.
Як познайомився з Лосем?
Він у мене з дитиною сидить.
Добре. Давай за мною.
- А фото приніс? - Так.
- Скільки? - Півтори.
Якщо знову тут засвітишся, залишишся без ока.
Так, вийшло нерозумно... Я з велика впав.
З велика, який уже два роки стоїть в нас у гаражі? Закинь голову.
Хлопець погане казав про Лору.
То як ти тепер? Будеш бити всіх, хто вважає її винною?
Це ти до чого?
Повір, Джоне, дуже важливо, у що ти сам віриш, а не хтось там ще...
Правда? А ти віриш, мама?
Ну, ти знову починаєш лаятися.
Пішли, маля, все. Де його сумка?
- Ну, навіщо ти це робиш? - Та просто так.
У простоті щиросердечній я думав, що близькі будуть вірити в її невинність.
- Помилився. - Все, годі!
Бабусю поцілуй.
Їдемо.
Обличчя сильно болить?
Трохи.
А ти йому відповів?
Ні, не став.
Ну, й добре.
Все, додому?
Я шукаю людину, що зробить документи...
Паспорти, картки соцстраху.
Забирайся звідси.
- Так? - Я теж був у барі...
Я знаю, що тобі треба, брате.
Я глухий, ідіот.
Читаю по губах.
Що саме?
Паспорти, посвідчення водійські.
І номер соцстраху, що не погорить на перевірці.
Три тисячі сімсот.
Забагато.
Вірно, якщо паперів не буде.
З тебе фото й тисяча вперед.
У середу все принесу.
Стій, не сюди. Я не хочу, щоб ти сюди приходив.
Шинок «У Дона» , Екерт-стріт.
Під мостом, о 2 годині...
Якщо я вчасно не прийду, йди геть.
Покладіть великий палець.
- Дякую, це все. - Дякую.
Ще кілька хвилин.
Окуляри?
Так.
Перевіряв роботи учнів і раптом відключився.
Коли?
Уже, напевне, з рік.
Виходить, рік.
Ну, що ж ти?
Не бережеш ти себе зовсім.
Я безпорадний без своєї дружини.
Навіть із велика падаю.
Пробач, що я продав будинок.
Мені буде складніше вас згадувати.
Я закриваю очі й бачу Люка в його кімнаті, й тебе на дивані біля вікна.
Мені буде складніше вас згадувати.
Куди вставляти набої?
Привіт, це Джон.
Люк захворів. Я поїду заберу його та відвезу додому, добре?
Мені треба, щоб Карл підмінив мене о третій годині, дякую.
Ти коли-небудь береш слухавку, чорт тебе забирай?
Ти повинен був виїхати.
Нізащо.
Ти не бачив, що там коп?
Давай сюди гроші.
Ти занадто цього хочеш. Точно завалиш справу.
Добридень, пане Бренан.
Сьогодні я покажу вам, як зробити ключ, що відкриє будь-який замок.
І це бампінг-ключ.
Вам належить знайти ключ, що підходить до замка, який ви хочете відкрити.
Цей ключ підходить до моїх вхідних дверей.
Але я щойно змінив замок, і цей ключ його не відкриє.
По-перше, вам потрібно ключик закріпити, взяти напилок і з його
допомогою почати випилювати всі зубці й ямки ключа.
Якнайнижче, майже до самого кінця.
Бампінг-ключ на мить підбиває штифти, на частку секунди.
Циліндр звільняється, його можна повернути й відкрити замок.
Не чіпайте!
Може, взагалі за мене попрацюєте?
Усім залишатися на місцях!
Ну, а ви де в нас стояли?
Там, у середині.
У середині? Можете на себе вказати?
Ось там я. Ось.
Тобто, це не ви? Там, позаду, біля ліфтів?
Ні, ні, я отут десь був. А що взагалі відбувається?
Ви від мене хочете дізнатися?
Так.
Що таке бампінг-ключ?
Перепрошую?
Якщо це все ви...
Подумайте, що буде з вашими дітьми,
якщо ви слідом за вашою дружиною потрапите до нас.
КЛЮЧ?
Тато!
Так, маля?
Дякую.
Дружину зрозуміло за що взяли.
А його ми притягнемо за те, що блював?
Вони продають будинок, є й покупець.
А ринок падає, пощастило.
Ми поліцейські, може, будемо працювати?
Навіть дивно, як ти досі заміж не вийшла.
Тату, дай мені печиво.
-Їсти хочеш? Може, бутерброд? - Ні.
- Тримай. - Спасибі.
Кері! Пробачте.
Як спритно вона все порахувала.
- Ніколь. - Я пам'ятаю.
- Правда? - Я пам'ятаю вашу дочку.
Я вас розумію.
Люк мав забрати додому.
Пам'ять у нього від тата.
Це Кері всіх запрошує, приходьте.
І обов'язково із дружиною.
Вона не прийде, довго пояснювати.
Я розумію, сама така.
Кері, все, ходімо.
Ми йдемо перехопити, давайте з нами?
- Ні, я не можу... Ми, як би це... - Зайняті.
Ми вам за печиво винні.
Це правда, я же його своїми руками випікав.
І самі ж потім розфасували?
Ходімо, Люк.
Ви по черзі сидите з Люком?
- Ні, ми з Люком увесь час. - От чому я бачу тільки вас.
Вона з радістю була б зараз тут, з ним.
Лора... Вона... Сумує за ним.
Справа в пріоритетах, правда?
Ні, вона не така.
Вона у в'язниці.
- Я про це не розмовляю. - Я розумію.
Вона невинна, вона нікого не вбивала.
Добре. Тобто, я в цьому впевнена.
Нам дійсно час.
Добре.
Дуже дякуємо за запрошення, ми збираємося прийти.
Було б чудово.
До побачення, Люк.
Бувай.
Ходімо.
Кері, ходімо.
ГІПЕРКАЛІЄМІЯ, НЕБЕЗПЕЧНЕ ДЛЯ ЖИТТЯ УСКЛАДНЕННЯ ДІАБЕТУ
ЯК ЗЛАМАТИ МАШИНУ
ВІДКРИЙТЕ ЗАМОК СВОЄЇ МАШИНИ ЗА ДОПОМОГОЮ ТЕНІСНОГО М'ЯЧА
ОКРУЖНА В'ЯЗНИЦЯ АЛЕГЕНІ, Л. БРЕНАН
- Як справи? - Нормально, а в тебе?
- Привіт. - Привіт!
Що сталося?
Ні, переводити без повідомлення не можна.
Три дні замало.
Я чекала на результат апеляції. Ми знали, що мене переведуть.
ОСТАННІ ТРИ ДНІ
Ні, немає в мене двох тижнів. Треба укласти угоду завтра.
Право власності ще не перейшло до покупців.
Зрозумійте, я не можу...
- Окільки вони можуть дати? - Нічого.
Оце так сюрприз.
Я на заняття.
Добре поводься, гаразд?
Дякую.
Тебе не зачепило, маля? Не зачепило?
- Ви цілі? - Що ви робите, ви нас ледве не вбили!
- Вибачте, вибачте мені! - Ви ненормальний, дивитися треба!
Що ж це... Ідіть від нас!
Ходімо, маля.
Привіт!
- Що сталося? - Нічого.
- Щось із Люком? - Ні.
А що?
Я попросив Маєра оскаржити твоє переведення.
Сказав йому, що поїздки на такі відстані будуть для нас важкі.
Що Люк не справляється в школі, я останнім часом мало з ним буваю.
Мало буваєш?
Так.
Мало буваєш?
Джоне! Ти, щоправда, дивний.
У Люка зараз купа проблем, тому що в нього мама у в'язниці.
А не тому, що тато проводить із ним недостатньо часу.
Тато має рацію. Ти живеш у якомусь своєму світі.
Як ви з ним співаєте!
У якому ж світі я живу, Лора?
Ну, я не знаю, Джоне, але точно не в реальному.
Не в тому, у якому я буду сидіти до кінця своїх днів.
І не треба годувати мене вигадками, наче жити ми будемо довго...
Усе гаразд?
Так, вибачте.
Ну, тепер ти будеш сидіти з таким виглядом, тому що ти мене засмутив.
І що мені робити? Ти хочеш, щоб я тебе заспокоювала?
Що ти... Пробач.
А тепер ти вибачаєшся.
- Ти просто красень! - Чого ти хочеш, Лора?
Чого я хочу? Нічого, ти й так скрізь позитивний.
За весь цей час ти мене навіть не запитав, я її вбила, чи не я?
- Я знаю, що ні. - І це твій прокол.
Виведіть.
Пане, там не можна стояти.
Пане, я прошу вас вийти надвір.
Пане!
- Що? - Мовчи.
Мені плювати, що ти казала і як ти це казала...
Я не вірю, що це ти, і не повірю ніколи.
Я знаю тебе.
І я обіцяю, ти так жити не будеш.
Стули пельку!
Алексе, привіт, брате.
- Ти сам? - Так, немає тут нікого.
Ось, віддай згорток Кімелсу.
Швидко назад, швидко назад!
Кинь зброю, швидко!
- Прибери собаку! - Зачепиш пса - уб'ю!
- Копи приїдуть, козел! - Дуже доречно!
- Пішов! Пішов! Пішов! - Ти теж!
- І не подумаю! - Пішов, я кажу!
Пішов, давай, давай!
Так, на ключ - двері на ключ.
- Пішов! - Тобі кінець!
- Я ні в чому не винен! - Ти привів його до мене!
Я не приводив!
На коліна!
На підлогу!
Відкрий двері!
Слухай, де бабки?
Тут, забирай і йди геть.
- Де ще? - Ось, бери мої.
Де ховаєш бабки?
Зараз піду й принесу, так.
- Убю. - Ти й собаку не зміг.
- Уб'ю обох! - Ні, це я вас уб'ю!
- То віддай йому бабки! - Закрий свою пащу брудну...
Не роззявляй рота!
Чорт! Господи!
Бачиш, не вб'єш ти мене.
Їдь додому, я приїду, знайду тебе й уб'ю!
Гарний напій на підлогу ллєш!
Так, гарний.
Головне - градус гарний.
Що... Що ти хочеш зробити? Спалити мене?
Так, саме це я й робитиму.
- Святий Боже! - Тут лабораторія, ідіот.
Ні, вже ні.
Кажи, де гроші?
У мене нагорі дитина! У мене нагорі дитина!
- Вставай! - Ні!
Пішов, я сказав!
Чорт...
Прошу тебе, пусти!
Будь ласка, пусти!
Чорт...
Живі є?
Не кидай мене, я не хочу тут померти!
Прошу...
Відвези мене до лікарні, не можу дихати...
Прошу...
Не можу дихати...
Не плутайся під ногами.
Ну, і що в нас тут?
Просто свято якесь - у підвалі нарколабораторія.
Але будинок вистояв.
Знаєш його?
Алекс Гайдар, за ним шлейф справ. Застосування насильства й наркотики.
У нього є дитина?
Сусіди кажуть, дружина пішла від нього торік...
Яка несподіванка.
А ця кров?
Групу вже встановили?
Ні. Але хтось, хто стікав кров'ю, зміг вибратися на двір.
Хлопці з третього району знайшли труп на автобусній зупинці.
Привіт.
- Я приїхав за Люком. - Він давно спить.
Так, але ж я його заберу.
Джоне.
Все нормально?
Так, порядок.
Маля, прокидайся, їдемо додому.
Ну, що треба сказати?
Дякую, бабуся.
Я думаю, бабусю поцілувати.
- Не хочу, я втомився. - Маля...
Нічого страшного, поцілуєш у наступні вихідні...
Ми відвеземо його на свято осіни в Кутцтаун.
Там будуть клайдсдейли та інші коні.
- Бувай! - Бувай.
Бувай.
- Бувай, дідусь. - Давай.
- До побачення, мамо. - Бувай.
Обережно.
- Ти з роками стаєш сентиментальним. - Так, так.
Зроби нам каву.
Ідіоти!
А можна мені нести?
Ні, маля, беремо тільки те, що влізе у валізу.
- А кишені враховуються? - Можна й у кишені.
Алло. Алло?
Маля, я за хвилину повернуся.
Добре.
Привіт, маля.
Ну що, все нормально?
Так.
''Звіряча тусовка'', 922, Йєта-стріт.
Я знаю, де це.
Готовий?
Поїхали.
Цей шматок може бути від будь-якої тойоти пріус.
Що за злочинець водить пріус?
Соціально свідомий?
У місті зареєстровано тисячу таких машин.
У штаті - 7 тисяч.
- А на злочинців зареєстровано? - Шість машин.
Чотири на розтратників, одна на ґвалтівника, одна на вбивцю.
Почни з убивці.
Вона відбуває довічне, а ґвалтівник тільки вийшов.
Знайди його.
Ходімо.
- Вітаю. - Привіт.
- Рада вас бачити. - Я теж радий.
Привіт, Люк.
- Це поні. - Їх не просто запакувати.
Ми почнемо об одинадцятій.
Правда? А зараз дев'ята?
Вибачте, ми запрошення не дочитали.
Та нічого. Іди, віддай подарунок Кері.
Ви мені допоможете?
Якщо відверто, мені терміново треба бігти, вибачте.
Побачимось пізніше.
Дуже дякую.
Я...
Ще, у нього є телефон моїх батьків.
У куртці, у верхній кишені.
Якщо раптом затримаюся.
Я зрозуміла.
Ґвалтівник сів у інвалідний візок. Не знаю, що це було - карма чи ще щось.
- Убивця, де її тримають? - У в'язниці. Тут, у місті.
У неї є чоловік?
Або дитина, яка може сісти за кермо?
Привіт. Що?
Аналіз крові Лори Бренан.
Набери лабораторію.
Когось ви здорово розлютили, це точно.
Лінія зайнята, але я додзвонюся.
Ні, викликай швидку.
Відправляй її до університетської лікарні, я там чекатиму.
Зрозуміло, дякую. Її чоловік - учитель.
Домашня адреса є?
У гаражі машини немає, нам потрібний ордер на обшук?
Так.
Їдь за ордером.
Лору Бренан переводять до університетської лікарні.
- Зараз? - Зараз.
Зв'яжіться з машиною супроводження.
Ми зустрінемо їх у лікарні за 10 хвилин.
Так, все в порядку.
Увязнена під контролем, проблем немає.
Так, так точно.
- Руки вгору! - Джон?
Телефон.
Що ти тут робиш, Джоне?
Руки на потилицю.
Джоне, що ти робиш?
Звільни її , на коліна!
Джон, зупинися.
На коліна, обличчя до стіни.
Патруль 4-2, усе гаразд.
- Вона ж сказала... - Поворот не пропусти.
Руки й ноги стягни якомога тугіше.
Вийдете разом з ним, і ви мерці.
- Закрий пащу! - Джоне, він правий.
Через тебе нас обох уб'ють, навіщо ти це робиш?
Тому що немає іншого виходу, одягайся.
- Ні, це не так! - Одягайся, Лора.
- Ні! - Швидко!
Ні!
Добре, зателефонуй сину.
Скажи, що ти не йдеш.
- Де він? - Він чекає.
- Скажи, що не прийдеш! - Як ти можеш?
Набери. И скажи, що я теж не повернуся.
По мені не видно, що я не збираюся додому?
Скажи, що тепер він залишиться сам.
Мама й тато до нього не повернуться.
Господи, Джоне, сучий ти син.
Я доктор Ліфсон. До вас доставили пацієнтку з в'язниці, Лору Бренан.
Так, ми поставили крапельницю, 20 одиниць інсуліну.
Охорона, охорона!
Геть! Геть!
Іди сюди.
- Не робіть дурниць. - Відійдіть назад.
Біля кожного виходу наші люди. Вас застрелять під час спроби втекти.
- Натисни кнопку, Лора. - Стійте.
Тисни кнопку!
Джоне, не робіть цього!
- Де сходи? - Там.
Чоловік і жінка у білих халатах, спускаються на паркування.
Мила, усе буде добре.
Подивися, подивися на мене. Усе буде добре.
Ти тільки роби, що я буду казати й коли буду казати.
Усе буде добре. Лора, знімай халат.
Спокійно, залишайся тут.
Всій охороні тривога, повна увага!
- Стеж за дверима. - Зрозумів.
Стояти!
Чорт... Хто на виході?
Увага, на виході хтось є?
Не повертайся.
Біжимо!
Швидше.
Стояти! Сюди!
Дайте дорогу!
Пропустіть, убік!
Сюди!
Вперед, пінгвіни!
Розпусти волосся.
Чорт.
Харіс. Туди, пішов!
Харіс, вони в метро. Харіс, у метро!
Зрозумів.
Вони на платформі, заблокуйте сусідні станції !
Зв'яжіться із транспортниками, зупиніть всі поїзди!
Шановні пасажири, просимо
не переходити зелену лінію до повної зупинки.
Стоп, стоп!
Що ж ми робимо?
Обережно, двері зачиняються.
Дайте дорогу, поліція Пітсбургу!
Потяг на четвертому шляху! Зупинити, зупинити потяг!
Наступна зупинка «Перша авеню» .
«Повітря-2-1-9» , вийшов на сектор, працюємо.
Всім екіпажам, взяти під контроль периметр станції «Перша авеню» .
Центральна, займаємо місця на «Першій» .
Периметр під контролем, чекаємо на об'єкт.
Вас зрозуміла, чекайте поїзд.
Тримайся за мене.
Маля, двома руками.
Чорт.
Сюди.
Давай, допоможу.
Червоний! Червоний!
Підняти місто, закрити вокзали й автобусні станції.
- Розіслати їх опис поліції штату. - Ясно.
Скільки дитині?
Шість.
Здогадайся, де вона зараз.
- Чому ти мені не сказав? - Ти б мене зупинила.
Тут твій інсулін.
І ще набір. Щітка, крем, косметика.
Усе, що в тебе було, старе. Сподіваюся, я все правильно купив.
Чорт...
Де ви останнього разу їх бачили?
Здогадайся, хто щойно втік з в'язниці.
Одну секунду.
- Вітаю. - Добрий день, я приїхав забрати сина.
Вони ще не повернулися.
А куди вони пішли?
До зоопарку.
Свято в зоопарку, вони повернуться за годину.
Якщо хочете, можете в нас почекати.
Ні, дякую.
Що сталося?
У чому справа?
Де він, де Люк?
- На дитячому святі. - На якому?
Ти казав, свято влаштували тут.
Я помилився, вона повела їх до зоопарку.
Місце призначення...
Вона?
Пітсбургський зоопарк, очікуваний час прибуття - 1 7 хвилин.
Мама Кері, Ніколь.
Спитайте сусідів.
Ми шукаємо на хлопчика. Може, вони помітили щось незвичайне.
Час до місця призначення 1 1 хвилин.
За 1000 метрів візьміть ліворуч.
За 500 метрів візьміть ліворуч.
За 100 метрів візьміть ліворуч.
Ліворуч.
Ти не туди повернув, Джоне, ми не туди їдемо.
- Ти не там повернув, що ти робиш? - Вона зателефонує моїм батькам.
Що?
Вони його доглянуть, а я вигадаю, як його забрати.
Ти що, збожеволів?
У нас більше немає часу, будь-якої миті вони перекриють шосе.
Уже перекривають! Не вирвемося зараз - не вирвемося ніколи!
Я знайду, в який спосіб забрати Люка, чуєш? Я знайду спосіб.
Дуже дякую, що ви його доглянули.
Що ви, пусте.
Привіт.
Я тут сяду, добре?
Гаразд.
На пунктах оплати проїзду починає збиратися транспорт.
У центрі ситуація ще гірша.
Поліція блокувала вокзал і обшукує всіх пасажирів.
Джоне.
Що будемо робити?
Ми їдемо на вокзал.
- Сидіть у машині. - Добре.
Пане, прошу вибачити, що пошту доставили із запізненням.
Але я не наказував зупиняти кожну машину.
Лише ті, у яких їдуть пари з дитиною.
Пане, я знаю свої ...
Так, пане.
А 20 доларів точно вистачить?
Квиток до Бафоло утричі дорожчий.
Нам однаково у той бік.
Поширте коло пошуків.
Відправте їх фотографії на всі вокзали в радіусі 500 кілометрів.
Тобто в Огайо, Меріленд, Віргінію, Нью-Йорк,
Нью-Джерсі, Мічиган, Кентуккі й Індіану?
А ви знаєте, куди вони поїдуть, геніальна наша?
Місто Бафоло.
- Щасти вам. - Спасибі.
Усе склеїли.
Там написано , де вони?
Це вже занадто.
Перепрошую, це ви називаєте кавою?
Скільки аеропортів в Онтаріо й Квебеку?
Хочете, щоб я почав їх рахувати?
- Маєте тільки ручну поклажу? - Перепрошую?
Так далеко летите без багажу?
Знаєте, скільки разів ви губили наш багаж?
Ось ваші квитки й талони на посадку.
Наступний, будь ласка. Дякую.
Я знайшов батьків.
Ви вирішили поїхати кататися на цілий день?
Джордж хотів помилуватися на листя.
І ви гадки не маєте, куди вони можуть прямувати?
Я ж вам казав, ми взагалі не розмовляли.
Давай, я.
Проходь, милий.
Здрастуйте.
Вам би теж не завадила відпустка.
Дякую.
Щасти.
Шкода, що ти не все знайшов.
Так.
Я ніяк не можу зрозуміти, що це таке.
Всі сайти облазив, всі туристичні напрямки.
- Це президентський палац. - Що?
''Сі-Ен-Ен'' показували, він розвалився після землетрусу.
Ми знаємо, куди вони рвуться.
Кажи.
Затримайте пасажирів.
Запам'ятайте ці обличчя!
Уперед!
Прошу вибачити, більше нікого не пускати.
Вибачте, будь ласка, вибачте, дайте дорогу.
Перепрошую, на рейсі під опис ніхто не підходить.
Ні, вони там. У вас є фотографії?
У нас є фотографії, але в літаку їх немає.
А інші рейси на Гаїті сьогодні є?
Інші рейси на Гаїті сьогодні є?
Інших рейсів немає, ще чимось допомогти?
Ні, дякую.
Дощ починається.
Я зателефоную у ФБР.
А ви не питали себе, чому ми знайшли тільки цей мішок?
Командир вимкнув табло «Пристебніть ремені» .
Наш політ до столиці Венесуели
Каракасу триватиме п'ять з половиною годин.
Просимо вас залишати ремені
пристебнутими, коли перебуваєте в кріслі.
- Цей хлопець - учитель? - У муніципальному коледжі.
ВЕНЕСУЕЛА
- Вона чула, як відлетів ґудзик. - Що?
Вона чула, як відлетів ґудзик.
У день убивства дощ ішов?
Три роки тому? Навіщо ми взагалі сюди приїхали?
Згадай, що ти коп, хапайся з іншого боку.
Ти збожеволів.
- Готова? - Так.
- Тримаєш? - Так.
Ти що, дійсно гадав її тут знайти?