Jeg tog af sted uden en plan, en agent eller penge.
Jeg rejste fra Quebec til Hollywood i håb om at udleve min drøm.
Når man er en ung skuespiller, hører man altid historier om folk,
der tog chancen og rejste til Hollywood og fik succes.
Alle kender historien om Lana Turner, der arbejdede på et apotek,
eller Ava Gardner fra sydstaterne, som blev opdaget og blev stjerner.
Hvis man er Harvey, en tyk knægt fra Queens, som pludselig har magt,
kan man se på Lana Turner og Ava Gardner og tænke,
at man måske kunne gå i seng med dem.
Han udnyttede kvinders drømme, og det er en stor magt at have.
Da den store kanon kom ind i mit liv, troede jeg, han kunne skabe stjerner.
Jeg tænkte, at måske var det min store chance.
Man hører om den slags, så jeg troede, at det skete for mig.
Harvey Weinstein, som står bag verdensberømte film, undskylder nu.
New York Times beskriver adskillige anklager.
Han beskyldes for sexchikane af ansatte og berømte skuespillere.
Gwyneth Paltrow, Angelina Jolie, og listen bliver stadig længere.
En chokerende nyhed i Harvey Weinsteinhistorien.
Tre nye kvinder anklager Weinstein for voldtægt.
Næsten 80 kvinder beskylder Weinstein for misbrug.
DEN 25. MAJ 2018
Som man kan se, vil Harvey Weinstein ikke kunne undslippe rampelyset,
når han melder sig selv ikke langt fra sit kontor i Tribeca.
Anklagerne gælder hele hans karriere. Hvordan slap han af sted med det?
Hvorfor tog det så lang tid? Det må være meget ydmygende.
Den slags paparazzi er Weinstein ikke vant til. Han har afvist anklagerne.
Mr. Weinstein vil erklære sig uskyldig.
Vi har tænkt os at afvise anklagerne meget hurtigt.
Vi mener, at de er fejlbehæftede.
Vi mener, at de ikke er underbygget af bevismaterialet,
og vi mener, at mr. Weinstein vil blive frikendt.
Foregik samkvemmet med samtykke?
Mr. Weinstein fastholder, at seksuelt samkvem foregik med samtykke.
Mange tak.
Han tror, han taler sandt, når han siger, at det var sex med samtykke.
Hvis han fik det, han vil have,
uanset hvad det var, og hvad det krævede, så betød det ikke noget.
Han tror, at hvis han fik det, han ville have, så var det med samtykke.
Jeg studerede psykologi og filosofi på Buffalo Universitet.
En bekendt ringede og spurgte,
om jeg ville arbejde backstage til en Fleetwood Mackoncert.
Buffalo var en vigtig koncertby. Harvey var byens største promotor.
Hvis man havde en plade, måtte man tale med Harvey.
Jeg mødte ham på Buffalo Universitet. Jeg arbejdede på universitetsbladet.
Da jeg begyndte at tage billeder for dem,
indså jeg, at de var dygtige og ville frem i verden.
Harvey havde talentet, og Corky havde forretningssans.
Harvey ville være kendt af alle og have styringen og være berømt.
Det lå i hans personlighed aldrig at acceptere et nej.
Sådan var han virkelig. Han accepterede aldrig et nej.
Jeg mødte Harvey første gang backstage til koncerten.
Alle havde meget travlt med forskellige ting,
og jeg kan huske, at han kiggede på mig, og jeg smilede sikkert.
Han var meget charmerende. Han virkede meget oprigtig.
Jeg ville aldrig have fundet ham fysisk tiltrækkende,
men han var meget charmerende.
Han spurgte, hvad jeg kunne lide. Jeg sagde, at jeg var vild med film.
Han sagde, at han var på vej ind i branchen med sin bror Bob,
og at det kunne være interessant arbejde for mig.
Han fortalte om Miramax. De ville starte et selskab
opkaldt efter deres forældre, Miriam og Max Weinstein,
og det var det, han ville arbejde med.
Hans interesse og viden var ægte.
Jeg er vild med folk, der elsker deres arbejde,
og at få løn for noget, man interesserer sig for.
Harvey var stræbsom.
Man vidste, at hans stræben efter succes
og at lave de film, han drømte om, ikke ville holde ham i Buffalo.
Han skulle til et møde i New York om en film, de ville distribuere.
Han spurgte, om jeg ville med, og jeg sprang straks til.
Vi boede på et hotel ved Central Park.
Jeg stod i lobbyen, mens han tjekkede os ind.
Han sagde, at der var sket en fejl, og at der kun var ét værelse.
Så sendte jeg ham et blik og sagde, at han måtte sove i en stol.
Det virkede som et scoretrick fra hans side,
men det værste ville være, hvis han påstod at have været i seng med mig.
Det kunne jeg godt leve med.
Jeg tog en Tshirt og et par shorts på, og så gik jeg i seng.
Pludselig lagde Harvey sig nøgen i sengen ved siden af mig.
Jeg sagde "Harvey" og skubbede ham væk.
Først prøvede han at overtale mig.
"Vil du virkelig gøre mig til din fjende for fem minutter af din tid?"
Han pressede og pressede bare.
Og han er kæmpestor.
Jeg vejer 45 kilo. Jeg vejede nok 50 kilo dengang.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal forklare det.
Jeg tænkte bare, at hvis jeg holdt mund ...
... så ville det være overstået om et øjeblik.
Jeg ville ikke have noget af ham.
Jeg slog ham ikke. Jeg prøvede ikke at kradse hans øjne ud.
Men jeg sagde nej og skubbede ham væk.
Mere end én gang. Og så holdt jeg op.
Jeg var meget bange.
Jeg tog hjem til Buffalo og sagde ikke noget til nogen.
Han sagde altid, at politiet var i lommen på ham,
fordi de arbejdede til koncerterne, når de havde fri.
Han havde indflydelse og mange penge.
Han reklamerede meget i aviserne. Ingen ville have troet på mig.
Det værste er følgevirkningerne.
Hvordan det påvirker forholdet til dem, man holder af,
og de ved ikke hvorfor.
Det ... Altså ...
Det berøver bare noget.
Jeg brød mig ikke om musikbranchen eller at arrangere koncerter.
Men jeg har altid snakket om film.
I starten af min karriere sagde folk, at jeg skulle opgive min drøm.
At det ikke ville blive til noget. Det var umuligt.
Man skal tro på sig selv, være vedholdende og fast overbevist.
Jeg kan huske, at jeg mødte ham og tænkte, han ikke kunne være ægte.
Han er en sand karikatur af
en gammel Hollywoodmogul, som ikke har fandtes i årtier.
Som barn læste jeg om moguler som Harry Cohen og tænkte,
at det ville have været fantastisk at arbejde for sådan en,
og det kom jeg til.
Jeg tog til jobsamtale hos Miramax som økonomidirektør.
Efter en halv time med Bob kommer Harvey ind og siger: "Hvem er det?"
Bob siger: "Schmidt er til samtale."
Han så på mig og sagde: "Du er ansat."
Jeg kunne godt lide, at man kunne gå ind til Bob og Harvey med en idé.
Hvis de syntes, det var en god idé, så gjorde man det.
Så skulle man få det til at ske. Det var spændende.
SEX, LØGN OG VIDEO
Min bror og jeg bestemmer, om vi vil finansiere eller købe en film.
Vi har købt og finansieret mange film baseret på vores godkendelse.
Vi skulle ikke vente tre uger på et bestyrelsesmøde. Det kan vi lide.
På Miramax ligger vi ikke under for presset om at tjene mere hvert år.
Så vi kan gøre det, vi vil, og hvis vores overskud er mindre næste år,
så er det lige meget, hvis vi har gjort det godt.
Han havde en enestående fornemmelse for marketing.
Han kunne gøre noget, ingen andre kunne,
fordi han arbejdede sammen med fantastiske mennesker.
Han var fremragende.
Filmene og mulighederne for at lave dem var fantastiske,
og Miramax var nogle af de få, der gjorde det.
De ændrede synet på independentfilm,
og hvor stort publikum kunne være. Det var utroligt.
Vi var toppen af poppen dengang.
Det var vi, og det var dejligt.
En aften sagde en af Harveys assistenter:
"Tag ind i forevisningssalen på vej til arbejde."
Lyset blev dæmpet.
Det var "Mine aftener i Paradis".
Til sidst bliver den lille dreng til den gamle mand,
og han sidder i biografen og ser gamle sorthvide film.
Vi blev alle meget bevægede.
Da lyset blev tændt, var der ikke et øje tørt.
Harvey og Bob kom ned ad hver sin gang og spurgte, hvad vi syntes.
"Hvad mener I? Se på os. I skal have den film."
Og de købte den. Det var et stort vendepunkt,
for det var samtidig med "Sex, løgn og video" og "Min venstre fod".
De tre film ændrede alt for os.
Alle tre film viser frækheden, selvtilliden og dristigheden,
der kendetegnede Miramax og Harvey og Bob i begyndelsen.
Mine ansatte og jeg kunne gøre det, filmselskaberne gjorde, i søvne.
Miramax skulle skabe noget nyt og anderledes.
Ligesom i Star Trek skulle de opsøge nye verdener.
Hemmeligheden bag Miramax er ikke marketing, men det skrevne ord.
Det virker som et umage par, men Disney har købt Miramax.
Miramax har uden tvivl haft stor succes.
Vi må lave vores slags film med deres slags ressourcer.
MAJ 1993
Succesen fik Disney til at købe Miramax.
Disney var usynlige.
Harvey og Bob havde frie hænder.
De kunne noget, Disney ikke kunne, så de lod dem bare gøre det.
Harvey og Bob kunne satse nogle andres penge, og det var de gode til.
I bedste fald var Harvey charmerende, morsom og dygtig.
I værste fald var Harvey et uhyre, man ikke ville trodse.
Han var en overherre, som indgød frygt med modbydelige metoder.
Vi har alle haft hårde chefer, men det blev værre end det.
Han var hårdere mod mændene.
Jeg har dukket mig for et par askebægre. Et af dem var af marmor.
Hvis man stod i vejen for ham, behandlede han alle dårligt.
Miramax og Harvey knækkede mange.
Sådan var det bare. Enten klarede man det, eller også rejste man.
Miramax blev skabt ved hjælp af handlekraft og at bryde reglerne,
og det er i orden, hvis man gør det professionelt og med respekt,
når man bryder reglerne i en branche.
Men det er ikke i orden, når det er chikane,
og det foregik overalt.
Vi vidste, at Harvey var sin kone utro.
Men vi troede, at det var det hele, indtil der var gået lidt tid.
En ung kvinde, som var en af mine veninder
og var meget intelligent og dygtig, fik et job trods stærk konkurrence.
En dag mødte assistenten ikke op, og jeg vidste ikke hvorfor.
Jeg snakkede med dem, jeg delte hende med i en anden afdeling,
og de fortalte mig, hvad der blev hvisket om i krogene,
at der vistnok var sket.
Hun havde afleveret et manuskript til Harvey i hans lejlighed i New York,
og det var endt med en meget ...
... en meget ubehagelig episode.
En af mine mange opgaver var at åbne Bobs post.
Det var ikke usædvanligt at modtage breve fra advokatfirmaer.
Men dette brev var ikke sådan et brev.
I brevet blev det meddelt,
at de ville anlægge sag mod Harvey for seksuelt overgreb.
Jeg læste det trefire gange,
indtil jeg blev virkelig vred.
Jeg måtte træffe et valg. Enten måtte jeg sluge det ...
Sådan er jeg ikke.
Så jeg gik ind og gav ham de øvrige breve,
som han skulle tage sig af,
og til sidst rakte jeg ham kuverten fra advokatkontoret.
Hun skrev under på at holde det fortroligt og modtog godtgørelse.
Det skete i løbet af totre dage.
Jeg rejste kort efter. Da jeg forlod Bobs kontor,
pegede jeg på ham og sagde: "Jeg siger op. Din bror er et svin."
I tilbageblik har jeg det skidt med, at jeg ikke bare sagde op,
da min veninde blev udsat for et seksuelt overgreb af ham.
Det må jeg leve med.
Her ser jeg lidt forvirret ud til min første filmfestival i Cannes.
Harvey og jeg på en lystyacht.
Det er mig som purung på kontoret. Det var, kort inden jeg rejste.
Når Harvey kom til England, arbejdede han på Savoy Hotel.
Assistenten skulle vække ham, hvilket medførte en slåskamp på sengekanten.
Han gik i bad, og man skulle være der, når han var nøgen.
Han sagde, at jeg måtte følge med og ikke være så snerpet.
Han havde ikke tid til at tage hensyn til mine fine fornemmelser.
Når man er 23 år, og det er ens første job, tror man på det.
Så jeg tænkte, at han var meget vigtig
og ikke havde tid til at tage bukser på, når han var træt.
Han bad mig massere sig, men jeg var altid fræk og svarede igen.
Så jeg var ikke bange, men det var psykisk udmattende,
fordi man altid kæmpede lidt for at holde hovedet oven vande.
Men det var et meget spændende miljø.
Man spiste middag med Sean Connery og Leonardo DiCaprio.
Hans energi fik en til at føle, at man var i verdens navle.
VENEDIG, ITALIEN 1998
Jeg havde ansat en assistent. Når jeg havde folk til samtale,
sagde jeg, at han opførte sig upassende.
Hvis man var robust, skulle det nok gå, for det var min erfaring.
Den aften var det første gang, min kollega var alene med ham,
og han forsøgte at voldtage hende, hvilket hun fortalte mig næste dag.
Det var den mest chokerende besked, jeg nogensinde havde fået,
og jeg konfronterede straks Harvey.
Han fortalte mig ikke noget,
og så svor han på sin kone Eves og sine børns liv,
hvilket jeg opfattede som en indrømmelse,
for det havde jeg kun hørt ham gøre for at slippe for fængsel.
Det var hans største nødløgn, når han havde problemer.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Vi havde ingen beviser og var tilbage i England.
Hun ville ikke gå til politiet, hvilket jeg måtte respektere.
Da jeg sagde op, blev jeg bombarderet med opkald fra ham
og en masse fra ledelsen i New York.
Jeg tror, jeg fik 1718 beskeder. Det fortsatte hele aftenen.
Jeg følte, at jeg var i fare og kunne få brug for beviser i retten.
Nu skal I høre.
Zelda, det er Harvey. Jeg vil gerne mødes med dig i aften,
så vi kan tale om, hvordan vi kan gøre jer glade.
Jeg har været meget loyal, og jeg har brug for din hjælp.
Vil du ikke nok ringe til mig? Jeg beder dig. Tak.
Det er Harvey igen. Jeg prøver igen lidt senere. Vi snakkes ved.
Jeg håber, vi kan løse det her på en god måde for alle.
Det er Harvey. Vil du ringe og fortælle, hvad der foregår?
Det er meget vigtigt, så hvis du vil ringe ...
Ring til mig på kontoret. Tak.
Jeg skriver om medier og kommunikation for The New Yorker.
Jeg ville fortælle en historie om Hollywood fra en personlig vinkel.
Vi besluttede at beskrive Harvey Weinstein.
Jeg var interesseret i magt og magtmisbrug,
og jeg havde hørt historier om hans magtmisbrug og tyranni.
Jeg havde selvfølgelig hørt om og oplevet hans talent.
Jeg tilbragte meget tid alene med ham og som en flue på væggen.
Jeg stødte på en episode,
hvor han havde forsøgt at voldtage en kvindelig ansat på Miramax.
Det havde været voldsomt, og hun var bange.
Hun havde talt med Zelda Perkins, Harveys assistent,
og Harvey betalte 250.000 dollars, for at de ville holde det fortroligt.
DEN 23. OKTOBER 1998
Jeg prøvede at finde ud af, hvordan jeg kunne gøre det godt igen.
Efter min opfattelse ville det være at bede om et meget stort beløb,
som ville antyde forbrydelsen.
Betalingen ville vise, hvor skyldig han var.
"Jeg skriver angående aftalen om din opsigelse hos Miramax."
Deres ønske var meget enkelt.
Vi måtte aldrig nævne noget,
der havde med Miramax, Harvey, Bob eller episoden at gøre igen.
Men det blev uhyggeligt,
da vi ikke måtte tale med en psykolog.
I så fald skulle psykologen skrive under på, at det var fortroligt.
Hvis psykologen brød aftalen, ville vi blive draget til ansvar.
Så ville vi bryde aftalen.
Der stod også, at i tilfælde af en retssag,
så skulle vi yde assistance for at hjælpe Miramax.
De truede os fra alle retninger.
Ken Auletta fandt mig i Guatemala.
Han ringede på min mobil, og jeg var rædselsslagen.
Jeg troede, jeg ville ende i fængsel, hvis jeg brød aftalen.
Jeg troede, han havde gjort det, men ingen ville sige det officielt.
Jeg hørte historier, som kunne afvises som rygter uden navne.
Man skal have beviser, så vi måtte udgive artiklen uden Zeldas historie.
Det var meget frustrerende, for han var en voldtægtsmand,
og han ville gøre det igen.
Jeg fik forbindelse til en model, som tog mig under sine vinger.
Hun inviterede mig med til en fest,
hvor jeg fik Harvey Weinstein, som jeg ikke kendte, til bords.
Han var veltilpas og snakkede om familie og livet i en lille by.
Han talte lidenskabeligt om branchen som en filmnørd.
Som en, der elskede at fortælle historier og var meget stolt af det.
Han var sikker på, jeg ville klare mig godt, og han ville hjælpe mig.
Jeg troede virkelig, at han var et geni,
som kunne opdage en som Gwyneth Paltrow.
Da vi skulle gå, sagde han: "Vi er ikke færdige med at snakke."
"Vi må tale om, hvad der skal ske. Giver du et lift til mit hotel?"
Han spurgte, om vi skulle snakke videre i hans suite,
og selvom klokken var mange, så tænkte jeg:
"Enten siger jeg nej og tager hjem, eller også siger jeg ja til mødet."
Jeg vidste, der var en risiko, men man løber risikoer,
når man er ung og prøver at få succes i en umulig branche.
Han ville ikke tale om arbejde længere
og lagde armen om mig, som om vi var gamle venner.
Og han sagde: "Det er i orden, ikke? Vi er venner, ikke?"
Han tog skjorten af og foreslog, at jeg gjorde det samme.
Jeg sagde, at jeg havde en kæreste, og han sagde:
"Jeg er gift. Det betyder ikke noget. Alle gør det."
Han nævnte et par skuespillerinder, som havde været med i hans film,
som om vi alle sammen var venner, og det bare var en del af Hollywood.
Det virkede usandsynligt,
at alle de kvinder ville være gået over stregen for at få arbejde.
Vi havde en sær forhandling om, hvad jeg var villig til at gøre.
Jeg ville væk derfra, men jeg var bange for at gøre ham vred.
Han lagde sig på sengen,
og jeg stod på siden af ham
og bøjede mig ned og lod, som om jeg var interesseret i massage.
Jeg sagde, at jeg var nødt til at gå, fordi nogen ventede på mig.
Jeg kom med en undskyldning, og han fulgte mig hen til døren
og opførte sig, som om jeg havde bestået en slags prøve,
og han ville se, hvad der dukkede op til mig.
Adrenalinen susede i mig.
Det føltes, som om jeg med nød og næppe var undsluppet.
Jeg burde have holdt mig fra ham på det tidspunkt,
men jeg troede virkelig på min fremtid.
Jeg havde afvist ham, og han vidste, at jeg ikke ville gå i seng med ham.
Jeg havde al grund til at håbe,
at han bare ville hjælpe mig.
Det ønskede jeg brændende at tro.
Juliette Binoche i "Den engelske patient".
Anthony Minghella for "Den engelske patient".
Oscaren går til "Den engelske patient".
"Den engelske patient" sælger godt. Filmen vandt ni Oscarstatuetter.
Roberto!
Weinsteinbrødrene har gjort det igen ved Oscaruddelingen.
Harvey var optaget af Oscaruddelingen.
Han forstod den økonomiske værdi af at vinde en Oscar.
Harvey var den første, der skabte et hold af Oscareksperter.
I ti år i træk blev en af vores film nomineret. Det var ikke et tilfælde.
Gud velsigne Weinsteinbrødrene. Harvey Weinstein troede på os.
Det endte med, at Harvey blev takket mere end Gud.
Festerne, gaverne til medlemmerne af akademiet.
De private forevisninger med instruktøren og overdådige middage.
Det blev skabt af Harvey.
Nogle ville kalde det grådighed, hvilket Harveys figur også viste,
men det viste sig i alt, han gjorde.
Han ville altid have mere. Mere presseomtale, bedre salg,
flere gode anmeldelser, flere film, flere stjerner, flere fester.
Jeg vil takke Harvey Weinstein.
Det er udmattende og fortæller, at man prøver at fylde et tomrum.
"Shakespeare in Love".
Det handler om magt. Harveys karriere handler om at få indflydelse og magt.
Han opfattede sig selv som sheriffen. Det kaldte han sig selv.
Vreden og magtmisbruget kan ikke skelnes fra geniet. Det er tragedien.
Tak til Mark Gill og Marcy Granata, som er fantastiske til marketing.
Ingen inspirerer mig mere end Bob, som er min partner og bedste ven.
Weinsteinbrødrene forguder familien og dræber alle andre ligesom mafiaen.
Skæbnens ironi vil, at de værste kampe stod mellem Harvey og Bob.
Man skulle aldrig komme mellem brødrene.
De var stærkt loyale og samtidig ved at slå hinanden ihjel.
Harvey var opfarende. Alle vidste, hvad Harvey mente, for han sagde det.
Man vidste aldrig med Bob.
Bob var mere ulmende.
Han var mere lavmælt.
"Det må du ikke spørge om."
Bob er meget mere genert og nogle gange socialt hæmmet.
Samtidig er Bob mere et almindeligt menneske end Harvey.
Bob har rigtige venner og går til baseballkampe og hygger sig.
Harvey har ikke den slags forhold til nogen.
Harvey arbejder altid. Om ikke andet så på at være Harvey Weinstein.
Jeg blev født i Brooklyn, og så flyttede vi til Queens.
Vi boede i et lejlighedskompleks, der hed Electchester,
og vi havde en rigtig god barndom.
Det er Harvey med butterfly og udstående ører. Han ser glad ud.
Alle ser glade ud. Cubakrisen kom først et par år senere.
Han var ikke ret social. Han var en outsider.
Han deltog ikke i sport eller noget. Han skilte sig slet ikke ud.
Det var først, da han begyndte på college,
at han fik ry for at være ubehagelig.
Det gik folk på nerverne, at han opførte sig som Godfather.
Han var usikker på sit udseende. Han syntes, han var grim.
Harvey var altid på vagt og følte, han måtte kæmpe mod etablissementet.
Jeg føler mig stadig som en underdog.
Sådan havde jeg det som ung, og det har jeg stadig nogle gange.
Det er derfor, jeg kan lide at lave film om underdogs.
Han gjorde indtryk og skræmte folk på samme måde som en gangster.
Han var ikke falsk. Han sagde, hvad han mente, ligesom Skipper Skræk.
Han ville bevise, at han var verdens herre.
Og det var han et stykke tid i independentfilmbranchen.
Dengang var der fest hver aften i New York.
Fester for parfumer, bøger, filmpremierer og tvpremierer.
Der var røde løbere alle vegne.
Jeg så dem, der styrede byen, hver aften.
Man så ofte Donald Trump og Harvey Weinstein til samme fest.
Dengang havde Miramax gang i en masse store projekter.
En masse berømtheder. Alle ville være med.
Scenen med nålen i hjertet i "Pulp Fiction" er genial.
Harvey Weinstein havde god smag. Han lavede gode film.
Det var sgu langt ude.
Hold da kæft.
Han forstod virkelig godt materiale.
I 1990'erne genskabte Harvey noget af fortidens romantik.
Det var det amerikanske eventyr om,
hvordan man bliver en stjerne, en kunstner.
Mange folk i filmbranchen er blevet tiltrukket af den drøm.
Og Harvey var vejen til det.
Miramax var toppen af poppen, og Harvey fik ting til at ske.
Skuespillere kunne spille gode roller.
Det var spændende for en ung skuespiller.
Det var en spændende tid.
Hej. Jeg hedder Paz. Rart at møde dig.
Jeg forestillede mig ligesom mange andre i branchen,
at skuespillerinder gik i seng med Harvey for at fremme deres karriere.
Ikke fordi de var forelskede i ham.
Jeg gik bare ud fra, at mange skuespillerinder gjorde det.
Det er ikke underligt i mine øjne.
Harvey udstrålede magt.
For alle magtfulde mænd er kvinder bare en del af det.
De følger med magten. De bliver tiltrukket af magten.
Ligesom natsværmere tiltrækkes af lys.
Jeg er født med en øjensygdom.
Jeg kan ikke se noget oppe, nede eller til siderne og er natteblind.
Så jeg har knoklet for aldrig at virke blind.
Jeg skulle til audition og læse en rolle.
Han rakte mig manuskriptet og bad mig læse fire sider.
Jeg mødte en af Hollywoods mest magtfulde mænd. Jeg var smigret.
Jeg forstod, at det var et privilegium.
Jeg blev skræmt af ham og hans magt.
Han er fysisk frastødende.
Men alle de andre skuespillerinder var sammen med ham,
så jeg følte, at det var noget, man gjorde.
Han spurgte, om jeg ville have et lift hjem, og jeg sagde okay.
Harvey bød mig på middag. Det var en dejlig aften.
Leonardo DiCaprio sad ved vores bord, og han var skøn.
Efterfesten skulle fortsætte på Harveys hotel.
Der var kun mig i bilen, og der begyndte jeg at blive utilpas.
Hvorfor kørte jeg ikke sammen med nogen?
Jeg skulle spise middag med ham på Beverly Hills Hotel.
I receptionen sagde jeg, at jeg skulle møde Harvey Weinstein.
Mr. Weinstein ville mødes ovenpå.
Han spurgte, om vi kunne få en drink hos mig,
og jeg var for bange til at sige nej.
Vi gik op til mig,
og det blev meget hurtigt meget ubehageligt.
Jeg var meget glad, for det var nu, min karriere ville tage fart.
Jeg skal arbejde for et stort selskab og en vigtig person i branchen.
Det er meget svært at tale om, men jeg vil forsøge.
Jeg var nok lidt i chok,
og jeg var i en situation, som jeg ikke kunne komme ud af.
"Lige et øjeblik." Han rejste sig op. "Der er lige én ting mere."
Han sagde: "Jeg vil se dine bryster." Jeg sagde: "Den slags gør jeg ikke."
"Jeg er stiv i nakken. Vil du massere mine skuldre?"
"Jeg har hold i nakken." Jeg sagde: "Hvor forfærdeligt."
"Jeg får fat i en massør. Jeg kender en god massør."
Han gik ind i soveværelset.
Han sagde: "Nej, Rosanna." Så tog han min hånd.
Han tog fat i min hånd, og han havde en erektion.
Jeg trådte baglæns, og han sagde: "Du begår en meget stor fejl."
"Det er dine bryster. Ved du, hvem jeg er?"
Jeg sagde: "Ja." Han sagde: "Ved du virkelig, hvem jeg er?"
Jeg gav mit livs værste massage, og jeg kunne se,
at min massage havde en større virkning end forventet.
Så slog mit overlevelsesinstinkt til, og jeg skyndte mig væk.
"Jeg kan smadre din karriere, så du aldrig får arbejde i branchen."
"Så vis mig dine bryster." Jeg sagde: "Den slags gør jeg ikke."
Så sagde han: "Bygningen er låst. "Du kan kun komme ud den vej."
Så pegede han ned for enden af gangen på en dør til trappeopgangen.
Jeg vidste ikke, om der ville være nogen, eller han ville følge efter.
Han vidste, jeg var natteblind.
Og trappeopgangen var fuldstændig mørk.
Han trak min kjole op, og jeg var rædselsslagen.
Jeg gjorde ikke modstand.
Man stivner og ønsker bare, at det er overstået.
Man er bange for, at man vil blive gjort fortræd.
Når man læser om voldtægt,
så siger pigen nej og gør modstand,
men det passer ikke.
Han overmandede mig,
så jeg ikke kunne slippe ud af det.
Harvey udførte oralsex på mig.
Med magt.
Uden mit samtykke.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre,
og jeg var bange for, han ville voldtage mig.
Jeg var meget bange for, at han ville trænge ind i mig.
Så jeg stivnede. Jeg forsvandt i mine tanker.
Det var, som om jeg svævede over min krop, mens det skete.
Når det var overstået,
ville jeg skære det ud af mig selv på en eller anden måde.
Der var en lille latinamerikansk rengøringsmand, som spurgte:
"Kommer du fra fjerde sal?"
Han onanerede ... og gjorde sig færdig.
Jeg vidste, jeg ville få problemer, fordi jeg ikke deltog.
Når jeg ville fortælle det, sagde folk, jeg skulle holde mund.
Jeg gik ikke til politiet, fordi jeg var bange for, han ville knuse mig.
Han ville sige, det var med samtykke, og at jeg var en løgnagtig luder.
Jeg kan huske, at da jeg gik,
stod hans ansatte for foden af trappen og ventede på at komme ind.
Jeg ved ikke, hvor meget de vidste.
Jeg rejste ofte med Harvey, og en gang havde jeg lavet en fejl.
Han sagde: "Du er klog nok til at være mig."
"Hvis du ikke vil være mig, spilder du tiden."
"Gift dig med en fed, rig jøde, for du duer kun til at føde børn."
Når man er ansat,
kan man ikke betvivle chefens hensigter.
Så ville jeg blive fyret.
Når Harvey mødtes med kvinder, blev vi sendt væk, til de var gået.
Min opfattelse var, at det var aftalte forhold.
Det bankede på min hoteldør,
og der stod en kvinde, som skælvede og græd.
Jeg inviterede hende indenfor og spurgte, hvad der var galt.
Det tog lidt tid, inden hun kunne sige noget, og hun fortalte,
at han havde tvunget hende til at give sig massage.
Jeg måtte gøre noget.
Så jeg indgav en klage, som senere blev kaldt "notatet".
Jeg håbede,
at når jeg skrev mine og andres oplevelser ned,
så ville den, der læste det, ikke kunne se den anden vej.
Jeg begyndte i reklamebranchen og ved, hvordan man skjuler skandaler.
Harveys nærmeste folk tog sig af advokaterne og forligene.
En medskyldig har ikke nødvendigvis deltaget.
Når man tier, er man også medskyldig.
Hvorfor skulle man gøre det? På grund af pengenes magt.
Det er meget nemmere at følge med strømmen
og ikke lave ballade, fordi alle får en bid af kagen.
Når man tænker over Hollywoods meddelagtighed,
gælder det agenter, filmselskabschefer, producere,
skuespillere og medarbejdere.
Jeg har det meget ambivalent med min oplevelse med Harvey.
Mit liv er bedre, fordi jeg har arbejdet sammen med Harvey.
Dem, der var med på toget, fik meget ud af det.
Vi rejste til fantastiske steder og lavede fantastiske ting,
og nu føler vi os alle sammen skyldige over
at have oplevet noget positivt
og indse, at andre samtidig oplevede en masse negative ting.
Jeg har aldrig oplevet, at Harvey opførte sig upassende.
Men jeg hørte bestemt rygter om,
at skuespillerinder gik i seng med Harvey for at få bedre roller.
Dem, der havde fået store roller, blev der sladret om.
Men der blev altid sagt: "Hun gik i seng med Harvey for at få rollen."
Det var aldrig ham, der blev nævnt.
Det var altid kvinden, der havde været den aktive.
"Hun har suttet den af på Harvey, eller hun har kneppet Harvey."
Der gik nogle år,
og jeg havde affundet mig med det, der skete, og min opførsel.
Jeg ringede hvert halve eller hele år bare for at sige,
at jeg havde fået en rolle, som gik rigtig godt,
for at holde kontakten.
På et tidspunkt skulle han til filmfestivalen i Toronto,
og han foreslog, at jeg kiggede forbi.
Jeg havde talt med hans assistent,
som bad mig møde dem på hans værelse inden middagen,
fordi han skulle til en middag, og jeg skulle klemmes ind.
Det lød rimeligt på trods af det, der var sket,
fordi jeg havde gjort det klart, at jeg ikke var sådan en skuespiller.
Assistenten åbnede døren, og hun så lidt befippet ud.
Så gik hun og lukkede døren bag sig.
Han kom ud af badeværelset uden bukser på.
Han havde en skjorte, der dækkede hans hofter.
Jeg blev meget afskrækket, som I nok kan forestille jer,
og også bare nervøs,
for han var oprevet over noget, som ikke havde med mig at gøre.
Jeg sagde straks,
at det var et dårligt tidspunkt, og han var på vej i byen,
så vi kunne finde en anden dag, og så gik jeg baglæns mod døren.
Han blev ret irriteret og sagde:
"Nu er du her, så lad os snakke sammen et øjeblik."
Han bad mig følge med ud på badeværelset,
og jeg sagde, det var et dårligt tidspunkt, og jeg ville komme igen.
Han insisterede på, at jeg blev,
så selvom mit hjerte hamrede,
og jeg følte, at jeg var i fare,
så blev jeg, fordi jeg troede, det ville være værre at gå.
Jeg fulgte efter ham ud på badeværelset.
Toiletsædet var gået i stykker.
Det så ud, som om det var blevet smadret i tre stykker,
og der var blod på sædet.
Han bad mig kigge i spejlet og sagde, at han bare ville se på mig.
Så lagde han sin hånd på min nakke
og holdt mig på plads, mens jeg så på mig selv i spejlet,
og så begyndte han at røre ved sig selv bag mig.
Jeg kan huske det, som er det en scene fra en dårlig film,
for det er svært at tro, at det var mig.
Men jeg kan huske, at jeg kunne se ham over min højre skulder.
Og jeg kan huske, at jeg tænkte, at hvis jeg bare stod stille,
så kunne det være, at det ville gå væk, eller at jeg ville forsvinde.
Jeg var nok bare for chokeret til at bevæge mig.
Jeg lagde mærke til, at han havde blod på hånden.
Jeg fandt på en undskyldning for, at jeg var nødt til at gå,
og han fik ikke gjort sig færdig.
Jeg var journalist på New York Observer.
Jeg var interesseret i de kulturelle forandringer på Manhattan,
og dem var Miramax centrum for.
Du har betydet alt for mig, O.
Du er ikke min ven, men min bror.
Miramax' søsterselskab Dimension havde lavet en ny version af Othello.
Den hed "O", og mange af tidens stjerner spillede med,
heriblandt Mekhi Phifer og Josh Hartnett.
Jeg har gennemgået alt.
Den burde være blevet udgivet, men selskabet holdt på den,
og det var under Al Gore og Joe Liebermans valgkampagne.
Deres kampagne var imod vold i medierne.
"O" var et meget voldeligt high schooldrama.
Filmens skabere troede, det skyldtes, at Harvey var engageret i kampagnen.
Han håbede, at hans økonomiske bidrag ville give bonus rent politisk.
Jeg skulle have en kommentar fra Harvey og blev sendt til en fest.
Jeg skulle ledsage en kollega, som jeg var kæreste med dengang.
Harvey holdt fest for den tidligere MTVvært Karen Duffy.
Jeg gik bag Harvey og sagde til Rebecca, at hun skulle tale med ham.
Jeg gik hen til Harvey og sagde, at jeg havde et spørgsmål om "O".
Han sagde, at det var hans brors film, og så gik han.
Jeg tænkte, at det troede jeg ikke på,
men jeg havde fået kommentaren til min artikel.
Da jeg var ved at lægge min båndoptager væk,
kom Harvey pludselig tilbage og sagde: "Det må du ikke bruge."
Jeg sagde: "Hvad mener du?" Han sagde: "Det var fortroligt."
Han prøvede at tage min båndoptager.
Jeg tændte den og holdt den hen mod ham, og det gjorde ham rasende.
Stemningen ændrer sig,
og jeg kan pludselig se Harvey eksplodere.
Jeg kan høre ham råbe af sine lungers fulde kraft:
"Hvem har lukket den møgfisse ind til festen?"
Han råbte: "Få den møgfisse ud! Den møgfisse skal ikke være her!"
"Hvad laver den kælling her?"
Han råber af sine lungers fulde kraft ad en 23årig kvinde,
som har stillet et rimeligt spørgsmål om hans film.
Det føltes, som om alt var muligt.
At der ikke var noget, der sikrede, at det ville ende godt.
Min kollega og kæreste Andrew sagde: "Harvey, jeg skal tale med dig."
"Hun er kommet sammen med mig. Jeg vil høre om Karen Duffy."
Jeg åndede lettet op. Jeg kan huske, at jeg fik fat i vores tasker.
Jeg tog dem og signalerede til Andrew, at vi skulle gå.
Jeg sagde: "Harvey, vi har behandlet dig pænt."
"Du har ikke ret til at kalde folk sådan noget. Det må du ikke."
"Nej, jeg skal ikke have en undskyldning. Vi skal gå."
Da Andrew sagde: "Du skal undskylde", så genvandt han fatningen.
Han sagde:
"Jeg er glad for, at jeg er sheriffen i den her lorteby."
Da han så båndoptageren, indså han, jeg havde fået mit livs bedste citat.
JEG ER GLAD FOR, AT JEG ER SHERIFFEN I DEN HER LORTEBY
Han begyndte at råbe og skubbede Andrew ned ad et par trin.
Alle er forfærdede over,
at festens vært slås med en journalist om en båndoptager.
Han er opsat på at få fat i den,
og det vil jeg ikke lade ske, for det er verdens bedste citat.
Han trak Andrew med ud på Sixth Avenue på Manhattan
og holdt hans hoved fast og begyndte at slå ham.
Folk samledes om os, som var det et slagsmål i en skolegård,
og jeg kan huske, at det var surrealistisk.
Jeg tænkte: "Holder Harvey Weinstein virkelig mit hoved fast?"
Blitzene lyner, og der bliver taget en masse billeder.
Det kunne ikke undgå at komme på forsiden af New York Post.
Det var drømmebilledet for enhver redaktør på en formiddagsavis.
Hvem ville ikke sætte det på forsiden?
Jeg har aldrig set et billede fra den aften.
Jeg har aldrig set et billede, og der blev taget hundredvis.
Det er magi. Det er Hollywoodmagi.
Min chefredaktør, som jeg havde stor respekt for, sagde:
"Skriv ikke om det."
"Harvey forsvinder ikke. Harvey er Rusland. Du skal ikke skrive om det."
Det, jeg lærte, var,
at uanset hvor godt et citat det er,
så virker det kun, hvis man er sheriffen, og det var han dengang.
Ingen biler eller noget.
Aldrig nogle af mine sager. Så får I mig kraftedeme på nakken.
Forsvind. Hvis jeg ser en bil, tager mig og Robert De Niro os af det.
I får aldrig noget arbejde her i byen.
Mickey Mouse skilles med en gammel partner.
Disney og Bob og Harvey Weinstein går hver til sit.
Weinsteinbrødrene får 140 millioner dollars, men må opgive Miramax.
De mistede navnet, som betød noget for dem.
De mistede det bagkatalog, de havde skabt.
Det er deres eftermæle.
Når man sælger, mister man magten, og det kan man komme til at fortryde.
CANNES, FRANKRIG
Vi begynder på et nyt, spændende eventyr
uden mor og fars navn. Vi bruger stadig navnet Dimension.
Hvis nogen kan finde på et bedre navn end Weinstein Company, så sig til.
Intet er bedre end Weinsteinbrødrene.
Selskabet var blevet meget mindre,
og de ville satse mere på tv. Alle vidste, de havde problemer.
Efter de forlod Disney, brugte de 1,2 milliarder dollars,
som var kreditmidler, obligationer og investeringer.
Man kunne se skriften på væggen.
Jeg skrev en historie om Hollywoods bagside.
Det skulle handle om problemer såsom racediskrimination og sexchikane.
Jeg opdagede, at historierne vendte tilbage til den samme fyr.
Harvey Weinstein var kendt for at være en tyran,
men man begyndte hurtigt at høre historier om seksuelt misbrug.
Det gik op for mig, at det var en kæmpestor historie.
Det er mig en stor ære at overrække prisen
til min veninde og heltinde Hillary Rodham Clinton.
Jeg skrev om Hillary Clinton i foråret 2017, efter hun tabte i 2016.
Og jeg så Harvey for første gang i årevis.
Jeg kunne næsten ikke tro det. Han havde været så velkendt.
Jeg tænkte: "Din magt svinder, din magt er for nedadgående,
men du bruger den stadig."
"Du udøver stadig den magt, du har. Hvad laver du her?"
Men da jeg så ham sammen med alle de magtfulde feminister,
så satsede han sine penge på at beskytte sig selv
ved at fremstille sig som feminist og støtte stærke kvinder.
Det var det, han var ude på, og sådan, han havde skjult det her.
Jeg holdt op med at tro, at min historie ville betyde noget,
for ingen kunne vinde over ham.
I starten troede ingen kvinder på, at det ville komme frem,
eller at det ville komme frem og få betydning.
Noget af det, der gentog sig, når jeg talte med kilderne, var,
hvor bange de var for ting, der lød som noget fra film.
Spioner, der fulgte efter dem og infiltrerede folks liv.
Jeg begyndte selv at modtage truende opkald, så det var sandt.
I årevis havde Harvey Weinstein hørt,
at nogle ville anklage ham for seksuelle overgreb og chikane,
og man fik folk til at skrive under på at holde det fortroligt.
Men i 2016 fik han nys om noget meget større.
En gruppe mennesker ville udtale sig offentligt.
Derfor hvervede han en hær af journalister, advokater
og privatdetektivbureauer, fordi han vidste, det var stort.
Harvey brugte en række privatdetektivbureauer.
Det mest eksotiske var Black Cube, som blev drevet af Mossadmedlemmer.
Det er kontrakten mellem Black Cube og Harvey Weinsteins advokatfirma.
"Målet er at identificere dem, der står bag smædekampagnen,
og hjælpe med at stoppe den."
Det er Harvey Weinsteins liste over folk,
han mistænkte for at medvirke i de negative historier om ham,
og det her er en Black Cuberapport om Rosanna Arquette.
"Klienten mistænker Rosanna for at deltage i kampagnen
ved at sprede falske beskyldninger om ham i medierne."
Det var meget dyrt.
Vi taler om den ene efter den anden af de bedst betalte advokater,
som hyrer verdens dyreste privatdetektivbureauer.
Black Cube alene kostede flere hundrede tusind dollars.
Harvey Weinstein brugte alle sine midler på at stoppe historien.
De brugte meget energi på at finde billeder,
hvor han ses i venligt lag sammen med kvinder efter påståede overgreb.
Det er en modbydelig taktik for at så tvivl om kvinder.
Men det er meget typisk ved seksuelle overgreb,
at kvinder fotograferes sammen med overgrebsmanden senere.
Ofte fortrænger folk traumet og fortsætter på den røde løber.
Man smiler, men man dør indeni.
Det føltes, som om jeg måtte generobre min seksualitet.
Så jeg ville lave fotoshoots, hvor jeg kunne føle mig smuk
og få det tilbage, som han berøvede mig.
Nogle af de andre kvinder kunne tro, at der var noget galt med mig,
og at Harvey kunne bruge det mod mig.
Jeg ville føle mig tiltrækkende igen.
Folk vidste, at det svin havde voldtaget mig.
At det uhyre havde været inden i mig.
Jeg fik at vide, at jeg skulle have flere troværdige kvinder.
Uanset hvor mange kvinder der fortalte, hvad der var sket.
Jeg måtte flytte og blev forfulgt.
De agenter, der forfulgte kvinderne, kom efter mig.
Harvey Weinstein oversvømmede mine medarbejdere med trusler om søgsmål.
Jeg var i tvivl om, om jeg kunne fuldføre det
eller ville svigte alle de kvinder, der prøvede at afsløre det.
Så det var et stort gennembrud
at høre Harvey Weinstein på politiets optagelse.
Kom så herind. Jeg skal i bad, mens du får en drink.
Må jeg blive i baren? Nej, du skal komme herind.
Nej. Jeg vil nedenunder. Du får mig aldrig at se igen.
Bringer du mig i forlegenhed ... Jeg føler mig bare utilpas.
Vi skal ikke skændes på gangen. Jeg gør ikke noget.
Jeg sværger på mine børns liv. Jeg føler mig meget utilpas.
Kom nu med ind et øjeblik, og så kan du gå, hvis du vil.
Hvorfor rørte du mit bryst i går? Undskyld. Det er jeg vant til.
DET ER JEG VANT TIL.
Da jeg fik den optagelse, kunne jeg ikke stoppe.
Det var et sikkert bevis,
så jeg gik til Ken Auletta på The New Yorker.
Ronan Farrow ringede til mig i foråret 2017 og sagde:
"Jeg har læst din artikel om Harvey. Nu skal du høre, hvad jeg laver."
Han havde otte vidner, som ville udtale sig officielt,
hvilket ikke var lykkedes mig, og så havde han politiets optagelse.
Kom nu med ind. Jeg føler mig meget utilpas.
Kom nu med ind et øjeblik, og så kan du gå, når du vil.
Hvorfor rørte du mit bryst i går? Undskyld. Det er jeg vant til.
Da The New Yorker hørte optagelsen og læste vores vidnesbyrd,
gik vi i gang med at samle så meget materiale så hurtigt som muligt.
Jeg spurgte Ronan, hvorfor historien ikke blev udgivet.
De arbejdede stadig på den.
Så hørte jeg, at New York Times var i gang med en historie.
Vi havde knoklet i døgndrift i flere uger og havde knap nok sovet.
Når man er meget optaget af en historie, der skal udgives,
kan man godt glemme, hvilken reaktion der vil komme.
Vores største frygt var ikke Harvey Weinstein
eller hans betalte spioner eller forsøg på at skræmme os,
men at det ikke ville lykkes for os at få historien udgivet,
og vi måtte leve med den viden resten af vores liv.
Folk var bange for at tale.
I stedet var der rygter og offentlige vittigheder.
Tillykke til de fem kvinder, som ikke behøver tiltrække Harvey Weinstein.
Jeg er ikke bange for nogen.
Jeg har afvist samleje med Harvey Weinstein tre ud af fem gange.
Hvad er dit råd til en ung pige, der flytter til Hollywood?
Jeg bliver anklaget for injurier, hvis jeg siger det.
Hvis Harvey Weinstein inviterer dig til fest på et hotel, så sig nej.
"Jeg er en 28 år gammel kvinde, der prøver at gøre karriere.
Harvey Weinstein er 64 år, verdensberømt og direktør.
Magtbalancen mellem os er til Harvey Weinsteins fordel."
Da jeg skrev notatet, følte jeg ikke, at jeg havde et valg.
Da notatet blev lækket og trykt i New York Times,
kunne jeg ikke have forestillet mig,
hvilken virkning det ville få.
Harvey Weinstein har betalt sig fra anklager om sexchikane i årtier
"Magtbalancen mellem os er til Harvey Weinsteins fordel."
beskyldninger, som følger det samme mønster
MAGTMISBRUG
en tavshedskultur angående seksuelle overgreb
"Men nu tror jeg, at sandhedens øjeblik er inde."
Jeg læste det måbende.
private aftaler på hans hotelværelse
De gengav kvindernes oplevelser, som om de skrev om mig.
Jeg kunne ikke fatte, at de fortalte historien.
De havde modet til at fortælle historien så længe efter.
De var ikke de første, der prøvede, og der var blevet lagt låg på.
Det betyder meget at se det komme frem i lyset.
Harvey Weinstein anklages for adskillige tilfælde af sexchikane.
Miramaxmedstifteren skal have indgået otte forlig.
Weinstein udtaler, at han voksede op i en anden tid.
Han ved, at han har voldt ondt, og undskylder oprigtigt.
Jeg tror ikke, han forstår det. Den slags mennesker ændrer sig ikke.
Det siger man om pædofile og voldtægtsmænd.
De ændrer sig ikke. Han blev bare bedre til det.
Han blev dristigere, og fordi han var magtfuld,
slap han af sted med det med flere kvinder og på åbenlyse måder.
En af Hollywoods mest magtfulde mænd er blevet øjeblikkeligt fyret
af bestyrelsen i det filmselskab, han var med til at stifte.
Weinsteins kone har meddelt, at hun forlader ham efter anklagerne.
Godt at se, du er okay. Jeg er ikke okay.
Jeg må have hjælp. Alle begår fejl. Jeg håber at få en chance til.
Tak skal I have. Jeg har altid været loyal over for jer.
Ikke ligesom de skiderikker, der behandler jer som lort.
Få noget hjælp. Tak.
Vi er tilfredse med efterforskningen.
Den tidligere filmmogul overgav sig til politiet omringet af kameraer.
Han er blevet beskyttet meget længe, og i dag forsvandt den beskyttelse.
Det er ikke individuelle oplevelser. Det er fælles oplevelser.
Der er et mønster, og nu må han stå til ansvar over for retten.
Jeg så "Wonder Woman" på flyrejsen hertil
for at føle mig heltemodig, selvom jeg ikke gjorde det.
Chris Pine har en god replik. Han siger:
Hvis man ser noget, der er forkert, kan man handle eller lade være.
Jeg har allerede prøvet at lade være.
Og jeg tænkte: "Det er perfekt."
MARCH FOR OFRE
Midt i skandalen fylder to stærke ord på de sociale medier.
Kvinder erklærer sig som ofre for sexchikane
efter Hollywoodmogulen Harvey Weinsteins fald.
Historien har vist folk, at det nytter at tale højt om tingene.
Harvey Weinstein er toppen af isbjerget.
Ingen kunne forudse, at det ville starte en bevægelse verden over.
Det er en ny verden. Det er en bedre verden.
Det påpeger magtstrukturer, som folk kan forholde sig til,
for hvis det kan ske i Hollywood, så kan det ske alle vegne.
Det er historien om David og Goliat, som viser, at den mindste kan vinde.
Det er en revolution. I kan rende os. Hvor vover I?
Vi vil ikke tie.
Harveys opførsel var uhyrlig og bør få retslige følger.
Men der sker det, at når man udpeger de værste,
og man fyrer dem
og måske sætter dem i fængsel og udelukker dem fra branchen,
så mener man, at problemet er løst.
At sætte én person i fængsel løser ikke problemet.
Det mest uhyggelige ved sagen er, at systemet gjorde og gør det muligt.
Der vil komme hundredvis af sager i forskellige brancher.
Og de kvinder vil blive angrebet, undergravet og draget i tvivl.
Det vil helt sikkert ske.
Det er kort tid siden, at det var umuligt at snakke om Harvey.
Der findes en Harvey Weinstein i alle brancher,
og der findes meget magtfulde mennesker,
som folk ikke tør fortælle sandheden om.
Efter interviewet kæmper jeg videre med modige kilder
for at få dem til at løbe risikoen og fortælle om svære historier.
Den udfordring står folk, der misbruges, over for hver dag.
Harvey Weinstein benægter alle anklager.
Han afviser at skulle have hævnet sig på kvinder, der afviste ham.
Ifølge Bob Weinstein kendte han intet til,
at hans bror skulle have begået overgreb, før historierne i 2017.
Det er ikke forbi.
Det fortsætter.
Oversættelse: Louise Munk Alminde Scandinavian Text Service 2019