Втората част по романа на Ярослав Хашек
ДОБРИЯТ ВОЙНИК ШВЕЙК
или РАЗРЕШЕТЕ ДА ДОЛОЖА
АЗ СЪМ
ПАК
ТУКА
- Побързай Швейк!
- Тръгваме след малко
- Откраднаха ни един куфар. И как спокойно го казваш диване такова!
- Наистина го откраднаха господин поручик
- По гарите се въртят много мошенници
винаги се е крало и пак ще се краде
- Преди години откраднаха от една дамичка на северозападната гара
бебешка количка заедно с бебето
- Млъкни. Не мога да разбера правите ли се на глупак или така сте роден.
Но един ден ще свършите мизерно
- Няма друг човек, който и за хиляда години ще направи толкова простотии
колкото направихите за няколко седмици докато сте при мен
Надявам се че и ти си го забелязал
- Тъй вярно, забелязал съм го.
Аз имам особен наблюдателски талант. Но забелязвам всичко когато е станало късно
- Аз съм същия като Марко Тотев
Нехлеба от улица Нказанка,
който ходеше в кръчмата "В кучкина горица"
- Швейк остави ме на мира!
- Какво имаше в куфара?
- Нищо особено господин поручик.
- Само огледалото и желязната закачалка от антрето.
- Казах на хазяина, че ще ги върнем, когато се приберем от фронта
- Като превземем някой град,
ще вземем друга закачалка. - Млъквай!
- Като стигнем Будейовице, ще си разчистим сметките!
- Знаете ли Швейк, че ще заповядам да ви затворят?
- Съжалявам, но не знам
още не сте споменавали нещо такова.
- Извинете, ваша милост
не сте ли господен Пуркабек, представител на банка "Славия"?
- Разрешете да доложа. Чтох в някакъв вестник
че нормалният човек има от 60
до 70 хиляди косъма на главата.
и черната коса обикновено е по-рядка.
Това е наблюдавано у мнозина.
- Освен това в кафенето "При хитрата лисица" един медик разправяше
че окапването на косата се дължи на душевни тревоги
през първите седмици на живота.
- Свиня
Марш навън свиньо!
- Аз в никакъв случай нямах предвид вас господине!
- Къде сте учили военни науки господин поручик?
- В Прага господине. - Значи знаете, че
офицера е винаги отговорен
за войниците си? Това е хубаво нещо...!
- Вие говорите с това говедо, като с приятел.
Разрешавате му да говори без да сте го питали! Добре започва...!
- Генерале... - Позволявате да обижда началниците ви.
- Това е върха...!
- Сега ще видите какво ще ви се случи. Как се казвате?
- Лукаш, господине! - В кой полк служите?
- Аз бях... - Не ви питам къде сте бил
искам да знам къде сте сега!
- Току що ме местят от Прага в Чешке Будейовице
- Виждам! - Значе вече сте преместен?
- Добре
искам да видите бойното поле колкото е възможно по скоро.
- Това вече е решено, господине!
- Наистина ли?
- Швейк, най сетне настъпи мига
да ви ударя няколко такива шамара
каквито света не е виждал
- Защо нападнахте плешивия господин?
- Знете ли, че това е генерал-майор фон Шварцбург?
- Съвсем не, но той наистина прилича на представителя на "Славия" - Пуркабек!
- Млъквай! Това не ти за първи път
твоята простотия ме вкара в беля! - Но господин пору...
- Не ми се мяркай пред очите!
- Извинете господине - О да, да, да, да
- Може ли да ви запитам нещо?
- При мене идваше един добър човек казваше се Хофман
Той твърдеше, че тези внезапни спирачки не са ефективни.
И не работят като се дръпне дръжката.
- Та бих искал да зная каква е работата, ако някой път ми потрябва.
- Твоя човек е лъжец. Разбира се, че работят.
- Гледай какво става! Гледай!
ако натиснеш това. - Надолу, предполагам?
- Разбира се, че надолу а не нагоре...!
...влакът ще спре. Защото спирачките са свързани
през вагоните с локомотива.
Внезапните спирачки работят перфектно? Аз ти го казвам!
Тука господине. Войника дръпна внезапната спирачка!
- Дали ще продължим нататък?
- Не е хубаво влакът да закъснява.
- Ако не сме във война няма голямо значение. Но сега сме във война
и всеки знае, че влакът превозва военнослужащи!
- Генерал-майори, поручици, ординарци.
- Всяко закъснение е вероломна работа
- При Ватерло Наполеон закъсня само с 5 минути
и отиде на бунището с цялата си слава.
- Швейк!
- Разрешете да доложа. Обвиняват ме, че съм спрял влака.
- Махай се! Веднага!
- Махам се, махам се! Къд отиваме?
- Ще ти покажа аз! - Ще има да видиш!
- Никого не съм вярвал, че влакът може да спре просто така...
- Това ще струва 20 крони.
- Несъм го направил. Вижте ме приличам ли ви на престъпник!
- Няма да споря с теб! Началник гарата в Табор
ще се занимае с теб! - Както обичате
аз винаги съм харесвал да разговарям с учени хора.
Влакът за Чешке Будейовице потегля!
- Хора, аз съм невинен!
Кълна се, невинен съм!
- Извинете! Какво става?
- Тормозят пак едно бедно войниче.
- Моля ви помогнете ми да обясня на този господин, че съм невинен!
- Не се мешайте в нашата работа! Трябва да платите 20 крони
или... - Човекът отива на война
да се жертва за Императора,
и няма никакви пари...
- Господин, началник гара, той няма нищо!
- Дайте ми фактура и аз ще платя за клетото войниче.
- Какъв благороден господин! Какъв благороден господин!
- Наистина благороден господин!
- Както виждети той е добър! Истински добросърдечен човек!
- Влакът за Вотице Бенешов..
- Келнер сметката!
- Аз имам две бири, а това войниче две наденички,
един гулаш, 4 ракии и 5 бири. Без ресто.
- Благодаря господине.
- Както ви казах, това че сте загубили вашия поручик
с всичките ви документи не трябва да ви тревожи.
Ето ви пари за билет. Не се излагайте, вземете ги!
Всички отиват към Русия сега. Надявам се вие също го усещате
не се задържай дълго на фронта... Разбираш ли ме?
Ние сме чехи нали...
Като попаднете в руски плен
предайте мойте поздрави на пивоваря Земан от Здолбунов.
Кажете му само: Поздрави от Табор.
Той ще разбере. Пийте приятелю, пийте!
- Влакът за Весели - Мезимости, Хорни Дворище,
Виена, потегля!
- Магяр?
- Аз съм чех, мойто момче. Ще пийнеш ли едно?
- Нем тудом баратом.
- Няма значение, аз черпя. Пий човече, пий!
- Ах!
- Кошоном шивесен (сърдечни благодарности)
- Спокойно човече.
- Келнер още по едно!
- Влакът от Соболев, Весели-Мезимости
и Чешке Будейовице пристига!
- Фронт? Нихт?
- Това не ме засяга мойто момче.
- Москали. Пиф, паф, пук!
- Вие Дали...
...Angriff? Vorwarst?
- Ah! Ruckzug.
Laufsrit!
- Кел... - Келнер!
- Още поедно!
- Вашите документи! Военна полиция!
- Харом гйеремек. Харом!
- Разбрах! Имаш три деца.
- Ти имаш.
- Елйен! Елйен!
- Хайде Елйен! Пий,
- мой унгарски приятелю! Ти никога нямаше да ме черпиш така...
- Вашите документи!
- Бързо, бързо! Нямам "миличък"
- Какво значи "миличък"?
- "Миличък"... Това значи... "господин фелдфебел".
- Какво казваш мила?
- Ти си сама? Добре.
- Разбира се ще бъда навреме! Тръгвам! Бай, Бай!
- Господа!
...и през тази коледна нощ.
- Разрешете да доложа, поручик, беше намерен
на гарата без никакви документи.
- Аз трябва да съм на друго място сега... Ела тук!
Какво правеше на гарата?
- Разрешете да доложа, чаках влака за ЧешкеБудейовице
за да се прибера в моя 91 баталион
където съм ординарец на поручик Лукаш, когото бях принуден да напусна
защото бях заподозрян, че съм
спрял влака като съм използвал внезапната спирачка.
- Нищо не мога да разбера. Започнете от начало,
без да обърквате нещатата!
- Разрешете да доложа, от както
се качихме във влака на нас не ни потръгна.
- Какво имате пред - вид внезапната спирачка?
- Не! В началото загубихме един куфар,
и един плешив генерал-майор...
- По същество моля!
- Ще трябва да ви разкажа цялата история по обстойно,
влакът замина и аз останах
като сираче без никакви документи.
- Защо не взе следващия влак?
- Разрешете да доложа, докато чаках следващия влак,
имах нещастие да изпия няколко бири в бюфета на гарата.
- Знаете ли какво значи да наречете някого дегенерат?
- Разрешете да доложа, на нашата улица живее един дегенерат.
Баща му е полски граф
майка му е акушерка. Той мете улиците
и иска да го наричат "господин графе"...
- Писна ми от тебе! Отиваш на касата
купуваш билет за Будейовице и изчезваш моментално. Разбрано!
- Разрешете да доложа, разрбирам, но нямам никакви пари
изпих парите за билета.
- Тогава глупако ще вървиш пеш. Колкото повече закъснееш
толкова по дълго ще лежиш в карцера.
- Капрал, разкарайте го от гарата
и му покажете пътя за Будейовице!
- Вие сте тук в Путим, нали! Вие не сте джандарми тук,
вие сте селски стражари! Трябва увеличите бдителноста си
със 1000% най малко!
- Не кихайте когато ми рапортувате!
Всичко което правите е лъжа и измама и аз мисля,
че вие и вашата война отива по дяволите!
- Господине...
- Момент! Влезте!
- Това е нашата домакинка.
- Можете ли ми каза откъде взима свинско за наденичките!
- От зимника господине! Прасето беше над 180 кила
нето тегло! Ако желаете вземете си господине. Ако желаете...
- Разкарайте ги!
- Имаме и вкусни пържоли, господине!
- Млъквай! Вие знаете колко е тежало прасето!
- Господин капитан... - В гората е пълно с дезертьори
и това изглежда не ви засяга!
- Всеки ден ви изпращам циркулярни писма
инструкции, въпросници,
секретни съобщения! Нали така! А къде са те?!
- Аз пазя всичко, капитане! Всичко!
- Всичко е изрядно, капитане!
- Капитане, аз съм заключил всички бумаги в гардероба.
- Къде изчезнаха ключовете пак?
А ето ги!
- Това е прекрасно.. Вие не сте местили нищо нали?
Нищо капитане...
. Мисля, че нямате интерес да да сте на бойното поле...
- Нашата велика армия напредва!
Да! Хъм
Разбира се! Да господине
- Но придважването на нашата армия в источна Галиция е застрашена
от руски части които преминават Карпатите.
казано накракто руснаците изпращат шпиони навсякъде!
- Има мнго чехи сред шпионите, и те трябва да бъдат специално третирани!
Те са най-опасните, колкото по-добре говорят чешки толкова са по опасни!
Всеки, който е заподозрян,
Трябва да бъде разпитан внимателно.
Ще ми пращате отчет всяка седмица
за всичко което се случва тук.
Разрешете да доложа, местните симпатизират на шпионите.
- Така е! Но по време на война трябва да има специално и
внимателно разследване! Трябва до намерите начин
за конфиденциално разследване!
- Между другото има и парички за вас,
за да плащате на всеки местен информатор
който ще ви информира своевременно.
Добър ден войниче. Накъде си тръгнал?
- Отивам да служа в Будейовице, бабо
за да участвам във войната! - Тръгнал си по грешен път, мойто момче,
никога няма да стигнеш там.
Това е пътя за Клатови.
- Аз мисля, че ще стигно до Будейовице и през Клатови.
- Виж мойто момче, изчакай ме зад онези храсти
ще ти донеса картофена супа, топла...
- Благодаря бабке, много мило от твоя страна!
- Яж мойто момче, яж!
- Беше вкусно бабо! Благодаря бабче!
- Не се показвай повече в нашето село.
- Не влизай и в Разице
- Жандармите там са отврат и ловят дезертьори непрекъснато!
- През ливадите отиваш направо в Херман
- Там шефа на полицията е готин,
пуска всички
. Имаш ли някакви документи? - Нямам бабче.
- В такъв случай, заобиколи Херман и през гората направо в Противин.
На долната улица намери моя познат стария Меличарек
Той ми е брат.
Кажи му, че те изпращам и нека той ти покаже пътя към Будейовице.
- Благодаря бабче, сега аз трябва да тръгвам.
- Нека господ е с теб мойто момче
Аз имам двама внука в тази война.
И си купи нещо топло в Мелитище
пътя до Противин е дълъг.
- И така довиждане. - Довиждане войниче.
- Влизайте!
- Влизай и ти Рампа! - Моля.
- Отвори плика бързо!
- Ти също! Не можеш ли да спреш да кихаш?
- Не мога. - Изглежда се разболявам.
Трябва да си полегна. - Разбира се...!
Местноста е пълна с шпиони, и ти си болен и искаш да полегнеш...
- Това ще те излекува...! Те трябва да бъдат арестувани!
- Чуйте,
виждал ли е някой от вас шпионин? - Кой аз? Не! А ти?
- Никога не съм виждал но съм сигурен, че ще го позная!
лесно е да се каже "поучи се от местните жители"
- Но как? - Аз знам как!
- Наистина ли знаеш? Да!
- Върви с него!
- Страхувам се, че той говори глупости.
- Казах да тръгваш!
- Добре... Но с нежелание.
Можеби това е тъпа идея.
- Ти не знаеш нищо! Ти само трябва да го покажеш!
- Добре, ако настоявате аз ще отида до му кажа.
- Не искам да чувам нищо! Нищо!
- Ако Рампа е сбъркал и иска да го залови
той трябва да научи няколко песни
и да се включи в местния оркестър.
- Страхотна идея! Рампа!
- Зарежи всичко и репетирай с тръбата!
- Но вчера ми заповядахте да спра.
- Касвото е било вчера не е днес. Заповедта е заповед!
- Взимай си тръбата и започвай репетициите!
- Действай!
Но когато гепиш информация...
- Аз мисля дясно, и аз мисля ляво, и аз няма да я изтърва.
- Меее... Меее...
- Идваш навреме за първи път в живота си!
- Влизай, имам да ти кажа нещо! Слушай Пепек.
- Рампа прекъсваш ме по време на официална церемония!
- Но вие токущо ми казахте... - Аз ти препоръчах да репетираш
в ареста, тъй като той е празен!
- Виждаш ли тази картина?
- Знаеш ли кой е той?
- Това е Императора, разбираш ли? - Меее..
- Добре! Като ходиш по къщите да просиш
и чуеш, че негово величество Императора е говедо
или, че няма да спечели войната,
идваш и ми докладваш, кой го е казал. Разбираш ли?
- Мее... - Добре.
А сега скачай навън! - Меее...
- Мее...
- И така
- Имаме един информатор!
- Сега ще докладваме.
- Къде е мастилницата? Мастилницата!
- Да ви вземат мътните! Пак сте я загубили...!
Ако искате нещо... - А ето я.
- точно навреме...!
- Да запишем!
Доклад...
.. за местния...
.. инфор..
.. матор.
- Да напишем... 50 крони
добре е нали? - Хъм
- 50 крони.
- Имате ли огънче?
- Нетрябва да ходиш натам!
- Пълно е със стражари сега и не можеш да им избягаш!
- На къде си тръгнал?
- Към Будейовице. - За бога човече,
те ще те заловят за час.
Трябва да облечеш цивилни дрехи! Мръсни и стари.
- Спокойно, ще се погрижа за тебе!
- Ще ти взема цивилни дрехи. Идвай с мен, идвай!
- Моят дядо също беше дезертьор.
- Но това бше през войната със стария Наполеон. Те го хванали във Воднани
и така го набили, че не можеше да си седне на гъза седмици наред.
И той се считаше за късметлия.
Дядо ми Ярош от Разице
беше екзекутиран в Писек.
- Кажи ми кога дезертира?
- Още при мобилизацията! Преди да ни натикат в бараките.
- Оградата ли прескочи?
- Иначе не ставаше дядо!
- А караула много ли беше? Стреляха ли по теб?
- Разбира се дядо.
- Ами накъде си тръгнал сега?
- Прихванало го е нещо! Иска да иде в Будейовице.
- Нали знаеш младо непатило само си търси белята.
- Оправяй се сам синко,
ако тази война продължи дълго, хората пак ще ядат листа и корени.
Тежък живот ни чака.
- Козелът не им харесва! Всички искат свинско
и сметана.
- Отворете!
- Полиция! Трябва да се скриеш!
- Бързо насам!
Добър вечер!
- Добър вечер дядо!
- Не ми казвай, че си се загубил мойто момче!
- Разбира се, че не! Ние трсим дезертьори.
- Тука в кошарата?
- Не в гората. Аз искам да се стопля само.
- Това е друга работа.
Жителите на Путим
са абсолютно лоялни съобразно инстукциите на власта
издадени от Императорското М В Р
Те могат да бъдат класифицирани в клас - 1 А.
- това значи:
вербуван е доносник...
- Как му е името по дяволите? - Не знам.
- Какво? Всички му викат Скок Подскок.
- Скок Подскок...
- Чудесно! Пишете Гоце Скачача.
- Умник си шефе!
- За това съм шеф на стражарите в Путим, нали?
- Ти винаги ще си
капрал с кокосов орех вместо глава!
- Разбрано? Да!
По горе споменатия информатор работи усърдно сред гражданите
и докладва, че те обичат Негово Величество и короната и..
- Боже тази жена е сложила много подправки на краставичките, като..
- До къде бяхме спряли? Обичат Негово Величество и короната.
- Добре. И трона му. Това е добре нали?
- Я виж на вънка се мотае някакъв скитник. Доведете го!
- Заповядай, заповядай! Заповядай, заповядай!
- Желая ви от все сърце приятен ден.
- Добре дошъл войниче, седни. Ти сигурно си много уморен.
- Кажи ни накъде си тръгнал.
- Към Будейовице ме зове дълга.
- В такъв случай ти си тръгнал по грешен път.
- Виж войниче!
- Това е Путим.
- Южно от тук е Противин.
А южно от Противин е Будейовице.
- Така, че ти не отиваш към Будейовице, а идваш от там.
- Но аз отивам в Будейовице.
- Добре.
- От къде тръгна за Будейовице?
- От Табор. - А какво си правил в Табор?
- Чаках влака за Будейовице.
- И защо не се качи на влака за Будейовице?
- Защото нямах пари за билет.
- И защо нямаше безплатен военен билет?
- Защото нямам никекви документи.
- Руснаците изпращат непрекъснато шпиони.
Между шпионите има много руски чехи,
те са специално обучени.
Те са двойно по-опасни защото говорят перфектен чешки.
- Капрал! Обискирайте го!
- Аз ще се съблеча.
- Бихте ли ми казал
защо нямате нищо в джобовете.
- Защото нищо не ми трябва.
- А какво правихте на гара Табор?
- Само разпитвах войниците от коя част са и къде служат
и накъде са тръгнали.
- Само говорехте с войниците?
и не ги ли питахтехте каква е числеността на подделенията им?
- Аз това го знам отдавна.
- Говорите ли руски?
- Не!
- Не говори. Но това няма значение.
- Ние ще те пазим тук.
- Защо не. Тук е приятно и топло
и всичко е подредено перфектно.
- О... добре!
Затвори вратата! Ела тук!
- Чу ли? Той не говори руски...
- Но аз го разкатах с моите въпроси, нали?
- Той сигурно е висш офицер!
- Знаеш ли какво става? Разбира се
руснаците няма да изпратят прост редник да шпионира.
- Шефе аз бях тъпак! Вие сте толкова умен
като истински Шерлок Холмс!
- Драги, криминалното разследване се основава
на мозъка и почтенноста.
Намери нещо за ядене. Прати домакинката в кръчмата
и й кажи да направи много чай с ром. Изчезвай!
- Не почакай!
- Неказвай нищо никому. Това е военна тайна. Изчезвай!
- Добре. Ох!
Зарежи тази класика и вземи да разучиш
някоя народна песен, чуваш ли ме?
- Добре, ето!
- Да.
Адрес: До команд...
Командва... Боже... Какво правя?
До Главното командване на армията
Писек. Писек.
О...
- Добре, какво ще кажеш? Нали е добре?
- Много е добре! - Ммм.
- Кожи ми човече, как може да се свири ловна песен
когато с с джандармерийска униформа?!
- Спирай веднага, да не изпаднеш в беда!
Добре!
И така. По всичко личи, че човека е
умен руски шпшонин, който говори чешки
и възнамерява...
...възнамерява... Какво възнамерява?!
- Ей... Капрал. Ела тук!
- Той възнамерява да...
- Защо идваш тук? О! Вечеря ли?
- Свинското с зеле беше супер.
- И какво прави той сега?
- Пие чай с ром и изглежда много щастлив.
- На това му казвам мъжество!
- Този човек е перфектно обучен, като се вземе пред вид
че е пред лицето на смъртта.
Сигурно има железни нерви!
- Ако имахме такива мъже в Австрия...
- Това го забрави!
Върви и го попитай пак! Ако не доволен от нещо...
Харесахте ли вечерята? - Да беше много вкусна.
- О!- Извинете но не бих могъл да хапна повече нищо.
- И чаят с ром беше прекрасен.
- В Русия се пие много чай. Дали имат и ром?
- Ром има навсякъде по света, шефе.
- А има ли хубави мадами в Русия?
- Хубави мадами има навсякъде по света, шефе.
- Сега ни кажи харесва ли ти Бохемия...?
- Аз много харесвам Бохемия.
- Аз навсякъде срещнах прекрасни хора при моето пътешествие.
- Хората тук са добри. Малко са крадливи
но това няма значение. Добре.
И какво ще правиш в Будейовице?
- Надявам се да служа в 91 полк
и да замина на фронта.
- Това е най лесния начин да стигнеш в Русия.
Можеш ли да правиш фотографии? Да разбира се.
- А защо не носиш фотоапарат?
- Защото нямам. - Хъм.
А ако имаш би ли снимал?
- Ако имам фотоапарат няма да имам проблеми със снимането.
- Кажи ми, трудно ли е да се снима ж. п. гара?
- Това е най-лесно там нищо не се движи
и това не ти доставя радост.
- Добре. Утре сутрин те водим в Писек.
Бил ли си в Писек някога?
- През 1910 взех участие в императорските маневри.
- През цялото време?
- Да като редник от обоза.
- О! Капрал!
Сипи му още чай и ром! На мене също! И повече ром!
- Мили мой славянски братко!
Хайде, мой малък щпионино! Не бъди тъжен!
Косак ще превземе Моравия всеки миг!
- Да живее руския Цар!
- Нека стане цар на Бохемия! - Разбира се!
- Трябва да държат Франц Йосиф в пералнята
в противен случай той ще осере целия замък Шонбрун!
- Стига човече, ние сме в полицейски участък!
- Бабче, ела тук!
Тичай в кръчмата и ми донеси още една бутилка "Контушовка"
- Моля ви господарю, дайте ми някакви пари!
Дължите ми заплата за 3 години.
- Млъквай бабке, или ще те арестувам!
Аз знам, че синът ти е бракониер!
- Изчезвай!
Капрал! Къде отиваме?
- Трябва да отида по нужда!
- Ела тук и ми кажи
че в Русия няма такава хубава "Контушовка" като тук
- Хайде признай... бъди мъж!
- Нямат!
- Неможеш да си представиш, колко съм щастлив,че си призна.
- Ето така трябва да се провежда дознанието.
- Ела тук, мойто момче! Цункай ме! Хайде!
- О, о, о...
Добре, май снощи пак съм се отрязал!
Ревяхте пред бабата: Да живее Русия!
- И ти яко се беше отрязал,
- Но... - Шефе.
Ти каза, че Императора ще опъне петалата в най скоро време
и че Императора е едно голямо говедо.
- Какво... съм казал? - Да
Казахте го шефе. И освен това стреляхте...
- Млъквай! - Аз само ви казвам истината!
- Как можеш да си спомняш нещо?
- Ние се напихме като свини, очите ни станаха малки като на прасета
и вместо да тръгнете към вратата се покатерихте на печката!
- Но шефе...
- Аз от давна ти повтарям,
че алкохола е деструктивен.
- Трябва да го запомниш и да спреш пиенето!
- Запомни го!
- Човече, трябва да закараш шпионина в Писек,
и да го предадеш на капитана.
- Той ще е много горд с нас.
- Да отида ли да го взема? Върви!
- Слушай Рампа, викни бабката да дойде да ме види!
- Слушам!
- Върви да видиш шефа, хайде!
- Добро утро. - Добро утро.
- Спахте ли добре?
- Да, да. А вие?
- Благодаря за въпроса, аз мога да спя навсякъде.
Само, че възглавницата ми беше нещо неудобна.
Трябва да я смените, мисля, че трябва да е
пухена.
- Добре. Сега капрала ще ви води в
Писек, при главния джандармерист.
- Не можете да си представите колко съм развълнуван.
Страхувах се, че ще ме държите тук до края на войната.
- Съгласно разпоредбите, трябва да ви сложа белезници.
- Но от друга страна тъй като сте възпитан човек - няма да ги сложа.
- Капрал, изведи го!
- Щастлива разходка.
И не ме забравяй!
- Господ да те пази шефе.
Благодаря ти за всичко което направи за мен!
- При първа възможност ще ти напиша писмо.
Ако някога намина насам ще ти се обадя.
- Господи, какво иска от мен шефа?
- Не знам за какво, мисля че му се повръща!
Сигурно си направила някаква простотия снощи.
- За бога! Това не е истина!
- Ела ще ти кажа!
- Ела тук, г-жа Пейзларова!
- Слушай бабо, вчера ти има шанса да бъдеш свидетел
на нещо изключително.
Но с твоята проста глава не можеш да го осъзнаеш.
Онзи човек е шпионин.
- Боже господи!
- Така е, но това не е всичко!
За да изкопчим нещо от него
трябваше да наговорим странни неща.
- Ти нали ги чу? - Да шефе.
- Ти бабо присъства на секретно събитие и сега си част от тази тайна.
- Нито дума за това на никого!
- На никога до края на живота си!
Иначе няма да те погребат по християнски.
- Господи боже, защо ми трябваше да влизам в тази къща!
- Господи боже!
- Приближи се към разпятието!
- Вдигни два пръста на дясната си ръка
и повтаряй след мен:
Кълна се... - Кълна се...
.. пред всемогъщия бог.. .. пред всемогъщия бог..
.. и пред шефа на полицията..
.. че не ще спомена нищо до края на дните си.
- Добре. А сега целуни кръста! Тука.
- Г-н Фландерка!
- В името на Исус Христос.
- Амин! Остави ме сам
с шефа на полицията добра жено
- С какво мога да ви услужа?
- Шефе, току що срешнах в селото Гоце Скок Подскок,
и той ми каза...
- Не се обждайте! Аз само ще повторя какво ми каза.
Той ми каза: Господарю, шефа на полицията ми каза вчера,
че Императора е говедо и че няма да спечелим войната!
Аз съм много изненадан, че дискутирате такива теми с него,
след като знаете добре, че е пълен идиот.
Какво?
- Какво искате да кажете..
- Не ви чух!
- Какво искате да кажете, не ви чувам,
защото пуснахте музика!
- Добре!
- Виж, гледа ни странно!
Изглежда не знае кой сте! Хей, кръчмарю!
- Да?
- Ако знае какъв сте, ще изпадне в паника.
А това е забранено до края на войната!
- Аз не мога да причиня паника!
- Зарежи! - Братко, това...
.. ми казва, че трябваше да бъда в Писек преди час.
- Вие братя ли сте? - Ммм.
- Значи брат ви заминава?
- Той си отива днес.
- Виждам!
- Видя ли как го замотахме?
- Мисля, че трябва вече...
- Тръгваме! Разбира се, че тръгваме!
- Гледай ти, станало обяд.
Капитан Кьониг понякога обядва...
Ако стигнем в Писек в 4 часа,
всичко ще е наред!
- Кажи ми брато, може ли град Писек да ни избяга...?
- Разбира се, че не може да избяга,
но аз много искам да бъда пак с моя поручик.
- Пий! Няма къде да избяга.
Кръчмарю, дай едно тесте карти!
сега ще играем.
- Бъди внимателен!
- Хайде... Искам да спечелиш всичките ми пари.
- Моля ви, кажете на брат си!
- Той е щастлив, че съм още жив и затова се е натряскал. Братко!
- Слушай!
Чу ли гърмежите през ноща? - Остави ме намира с тези...
- Капрале, трябва да тръгваме, скоро се стъмва!
- Без паника! Сядай!
Това е заповед.
- Знаеш ли какво са заповедите?
Заповедите са есенцията
на законите!
- Излез да глътнеш чист въздух и ще се оправиш!
- Остави ме... На нас ни е добре на топло.
не като на ония в окопите на студа.
- Не се паникьосвай!
- Разбира се, паниката е забранена!
- Престани да се правиш на глупак! - Какво те натъжи?
- Сега. - Внимавай брато! Вземи това.
- Да не си забравиш шапката!
- След мен! Вие ще съжалявате, че сте станал шпионин!
- Разбира се, че ще съжалява. - Хайде!
За къде сте тръгнали?
- Към Писек! Движи се след носа си и ще стигнеш до Писек!
Само подир носа си...
Не мога да продължа. Някой ме е хванал!
- Така няма да стане брато! Къде са белезниците?
Закопчай ме!
- Пееш ли народни песни?
- Хайде! Давай!
- Хей! - Чиче!
Почакай!
След мен!
- Стоп!
- Чакай аз съм нагоре!
- Сега назад!
- Тръгвай, че ще те шамаросам!
- Престани да се дърпаш!
От кой полк дезертирахте?
- От никой, господине.
Аз следвам моя поручик. Г- н Лукаш към Будейовице.
- А защо не казахте на старшията в Путим,
че всичко е една грешка?
- Защото ми се стори, че той иска да бъде герой.
Познавах един кръчмар, който винаги казваше
че някои хора имат моменти,
когато са глухи за всяка съчувствена дума.
- Да, да, да,...
- Ставай! Отвори си устата! Дъхни ми!
Ром, контушовка, шери-бренди,
Вермут, яйчен и ванилов ликьор!
Така да се напиеш, че
да те докарат на количка като говедо!
Добре без съмнение капитан Кьониг ще бъде доволен за вас...!
- Затворете го докато изтрезнее!
Елате, капитане. Искам да ви попитам нещо.
- Разбира се с най-голяма удоволствие, Полковник!
- Продължавайте играта господа!
- Моля, поручик.
- Защо поручик Лукаш страни от нашата компания?
Като, че ли се опитва да ни избягва. - Ама той е много забавен пич.
Разбира се винаги предпочита женските компании
пред воинските братства.
- Разбира се. Рицарите на кръглата маса са минало...
в старите времена всеки офицер е бил длъжен да споделя развлеченията си.
Аз познавах един пич поречик Денкл,
той се събличаше гол и се правеше на русалка.
Но този пич Лукаш, изглежда меланхолик.
- Той е озлобен.
Много дълго чака повишение.
а командирските му възможност намаляват.
- Какво имате предвид? - Трябва да ви кажа,
че той няма представа къде е изчезнал ординареца му.
- Америка няма да участва във войната, тя е откъсната от света.
- Точно така. Точно така.
- Но историята на морските битки ни учи, че...
Нпример битката при Трафългар.. - Кадет Биглер,
Германските подводници са из целия океан,
както ни учеше нашия командир непосредствено преди войната
Тъй вярно.
- Чухте ли тези глупости на поручик Дуб Май пак се е разприказвал?
До вчера е бил нищо - глупав учител по чешки,
а днес иска да изглежда равен на нас кадровите офицери.
- Извинете ме полковник, искам да поговорим за възможността
да си намеря нов ординарец.
- Чували ли сте че странно е дезертирал ординареца на поручика,
това ми идва на ум. Аз съм сигурен.
Чуйте ме, чувал съм, че пеете?
Не е вярно полковник! Кой ви го каза?
- Не бъди толкова скромен поручик!
Колкото до новия ви ординарец поговорете...
.. със старшина Ванек, той ще ви намери подходящ войник. Това е.
Имате възможност да изберете някого от нашата част, поручик?
- Разчитам на вас старшина.
Нямам късмет при избора на ординарци.
така например Швейк.
- Крадеше ли?
Той беше нежна душа, но отвратителен бъбривец.
Дрънкаше само простотии... Благодаря на господ, че изчезна!
Ще се побъркам.
Човече, не ме отклонявай от дълга, ела тук!
- Мога да ви дам Балун.
- Но той е много непохватен. - Добре, може би..
Ака му дадеш пушка, непременно ще има нещастен случай.
- Но от друга гледна точка той е идеален!
- Не чукай!
- Има надпис на вратата: Не чукай!
- По дяволите!
Влизай глупако!
- Разрешете да доложа, аз пак съм тук!
- По дяво.. Ох..
- Поручик, какво ви стана?
- Разрешете да доложа, официално писмо.
Капрал отведете го до портала.
Добре Швейк, добре дошъл в Чешке Будейовице.
На който е писано да бъде обесен, няма да се удави.
Ние редовно ви предупреждаваме!
Но аз няма да се занивам повече с теб!
Загубих търпение!
Само като си представи, че трябва да живея с такъв идиот
Аз съм изненадан от себе си, трябваше отдавна да съм те застрелял!
Какво ли още ме чака? Промяната ще бъде страшна!
Разбираш ли ме? - Разрешете да доложа, разбирам ви.
- Не започвай с простотийте си отново!
Или ще изпаднеш в беда...
Аз приключих с тебе!
Старшина, тикни го в ареста!
- Господин поручик, ако може погледнете се
трябва да боядисвате побелелите си коси с...
- Махай се, говедо!
- Разрешете да доложа, махам се.
Да ви кажа намерихте ми отличен ординарец!
Той ще ме побърка за един месец. А днеска..
Изпратих го да ми вземе обяда, и е изял половината по пътя!
- Извинете, но го разлях.
Можеш да разлееш супата, но не и печеното!
А какво направи с щрудела? - Моля, не ме обвинявайте!
- Кажи ми говедо, какво направи с щрудела?
- Навънка... - Като пресичах плаца го изпуснах в калта.
- Ела да ми покажеш къде го изпусна!
- Вече го няма!
Едно голямо зло куче дойде... - Не ме лъжи!
Видях те през прозореца да се тъпчеш на плаца!
- Поручик..
- Неможеш ли да се контролираш?
Защо изяде обяда на господаря си?
- Разрешете да доложа, аз съм винаги гладен.
Затова съм с такова телосложение.
Като подуша храна, се самозабравям..
- Завържете го до кухнята.
И кажета на говачите да дадат храната му на другите!
- Хайда Балун! - Поручик..
Здавейте! Поручик Лукаш!
Да, Да разбрах.
- Изчакайте, поручик, донесох ви обяда!
- Благодаря ви. Полковника ме зове!
са разговор. - По дяволите!
Да не би да е заповед за заминавене!
Може би... но това го знаем.
Вече бях три пъти на фронта. Последят път трябваше да
да нападнем руснацитеи всички им офицери, целият им щаб.
Аз се спасих защото
ме изпратиха да донеса ром за компанията.
Те ме изоставиха.
- Като ни атакуват пак,
трябва да намериш ром и да им го занесеш, така мисля аз!
- Разбира се... но... - По всичко личи,
че сте пиянур. Червенията ви нос...
- Носът ми измръзна в Карпатите!
- Хей! Гледай!
Това е хубав кокал, нали?
Ти трябва да се включиш в сектата на хрантутниците
Те размишляват
те обикалят наоколо.
- Добре хапни малко, хайде. ХАПНИ!
- Ти ме познаваш Ванек, не обичам тези неща,
но нямам друг избор. Войската си е войска!
- Разрешете да доложа, току що ме освободиха от ареста!
- Швейк!
- Казаха ми да ви дам тези бумаги старшина,
за да ми се плати храната.
Разрешете да доложа... - Швейк ти си мерзавец!
- Оставете ни на саме.
Ти си тъпа маймуна! Ще изчезнеш ли някога?
Да не ти слушам простотиите?
- Разрешете да доложа, полковникът! Хъм...
- Първо се разфуча, а след това ми каза
да ви се явя по устав.
- По устав? Полковника сигурно е изкукуригал!
- не мога да го потвърдя. Но той говори с мен много внимателно
и не искаше повече неприятносто. И аз не бих искал
да ви засрамвам... - Да...
- Ако някога сбъркам с нещо, това е само случайност.
Аз никога не правя нищо нарочно,
аз винаги го обмислям.
И ако стане гаф
това е поради непохватноста ми.
- Ни плачете ук!
- Разрешете да доложа! Не плача. -
Аз само се чувствам виновен за нас,
ние сме най-нещастните хора в тази война
а може би и под слънцето.
И не може да го оспорим!
- Швейк! Споко!
Разрешете да доложа, че това и протов правилата,
искам да кажа, че немога да да го направя
но трябва да млъка но съгласно вашите заповеди
трябва да съм спокоен.
. Да. Говоря. Идвам.
изчакай ме за се върна.
Ще се разкраш ли от тук?
Старши - Извинявай не исках да те засегна,
но на мен ми заповядва по голям началник
и аз съм му ординарец!
- Какъв бяхе в цивилизацията старшина?
- Добре, аз съм Ванак и имам дрогерия в Кралупи.
- Боже господи! И аз бях в този бизнес...
- Не думай... - Учех при г-н Кокошка
имаше дрогерия в Пернстейн в Прага. - Кокошка...
- Беше голям чудак!
Веднъж запалих туба с бензин в мазето му и той взе че ме изгони.
- Да.
- Ванек.
- Идвам.
Трябва да отида до канцеларията.
Не ми харесва това.
Сигурно ни изпращат на фронта. Гаден живот!
- Върви по дяволите!
- Капитан Загнер,
назначен сте за командир на частта, която заминава.
Подгответе всичко.
По всичко изглежда, че ще сме на бойното полена 14-ти.
- Ало!Какво искаш бе?
- там ли е Ванек!
Като се върна ще си разчистя сметките с теб!
Ака Ванек го няма, слушай внимателно какво ще ти кажа.
Веднаг след като поставиш слушалката...
- Ало!
Казахте ми да поставя слушалката.
- Ти си говедо, и измет, уличен разбойник
Връщам се след час, и ще видиш какво ще ти се случи!
Бягай да намериш старшината,
кажи му да вземе десет души и да почнат да товарят консерви
от склада. Разбрано ли е?
- Ама господине за какъв ме вземате?
Добре ще видим накрая.
Не съм говедо, нали?
- Господа, на последните две гари получих по една телеграма.
и двете са подписани от Ритер фон Херберт.
"Приготвяйте бързо храната и се отправяйте към Сокал
заедно с обоза.
Осигурете секретност.
Постройте мост над река Буг.
- Това е... - Чакай!
Очаквайте нови инструкции.
Подпис Ритер фон Херберт, бригаден командир.
- Извинете, но вижте на моята картата.
Извинете ме, но на мене
ми се струва, че някои от генералските инстукции са как да кажа...
- Кадет Бигъл, да не би да коментирате заповедите на бригадния командир?
Вие сте само ембрион на офицер!
- Тъй вярно! Аз избрах да получа слава
на бойното поле, където всеки войник
носи фелдмаршалски жезъл в раницата си.
- Ако не възразявате. - Благодаря!
- Ще те изпратя на първата нощна атака!
Втората телеграма гласи:
Незабавно започвай тренировки, във връзка
с новините от вчерашния "Ню Фрай Пресе"
Платете на всеки войник по = крони
ще ги получите в щаба в Премисъл.
- Войниците няма да получат нищо!
Истинската сила по време на война е патриотизма, верността към някого
е само сантиментална глупост.
Това го разправях ощ преди войната на нашите големци.
- Виждате ли тази мома,
тя танцуваше в Будейовице,
а сега е в Будапеща, с "Малка тетрална компания"
- Мисля си Кунерт, че твоя поручик е свестен пич.
Той е като баща за войниците си.
- Така ли мислиш. Той е голямо говедо!
- Не говори така за поручика...
Нали не е кадрови офицер? - Не.
- И какъв е бил в цивилизацията? - Учител по чешки.
- Извинявай човече!
Отваря ти се възможност да понучиш чешки по време на войната
и да почнеш да се изразяваш като писател!
- Швейк, какво правиш тук?
- Разрешет да доложа, Кунерт и аз дискутирахме
поручик Дуб. Нежният му характер.
- Добре, върви да кажеш на Балун
да ми донесе гъшия пастет.
той е куфара ми, опакован с фолио. - На вашите заповеди!
- Кунерт!
Колко пъти съм ти казвал да не разговаряш с този дебил Швейк!
Той е пълен боклук и подъл елемент!
- Защо говориш с него?
- Не знаеш какво да ми отговориш? Защо говориш с него?!
- Разрешете да доложа, аз не говорих с него, но той говореше с мен!
- Говедо! Ти още не ме познаваш!
Но като ме опознаеш, ще има да плачеш! Хей!
- Хей Балун! Трябва да занесеш на поручика
гъшия пастет.
- Няма го. Няма го.
Аз мислех..
аз само го отворих да видя какво има в него...
.. аз само го помирисах...
.. аз само го опитах...
- И си го излапал барабар с фолиото.
- Ти Балун, трябва да се контролираш.
- Когато се сблъскаш с проблем
трябва да се запиташ:
"Каква ме засяга този пастет?"
- Благодарение на мойто ходатайство си ординарец.
Искаха да те направя санитар,
да пренасяш ранените на бойното поле.
- Разкайваш ли се?
Ти, войнико...?
- Аз не ставам за войник.
Моля ви се, аз винаги съм гладен, откакто загубих моя рутинен стил на живот.
- Попитай в щаба на Н.В.Дивизиона.
- На 500 м. от тук.
- Капитане, трябва да ви кажа под секрет,
че не трябва да се ръководите от получините телеграми.
Бригадния командир подлудя.
Как да кажа... Парализа...
Той е разпратил такива тъпи телеграми на всички
- Но кажете ми защо.. - Добре, вижте какво,
мина известно време докато в министерството разберат истината...
- Но това е причина за хаоса...
- Войната е хаотично действие понякога.
Вие знаете, че и хаотични заповеди в края на краищата ще в пратят в окопите.
С влака пътувахте до тук, от тук тръгвате пешком.
- Не се притеснявайте за утре...
Довечера ще има танци.
Има хубави танцьорки, викат им "ангелските курви"
Има и една генералска щерка, изглежда е лесбийка...
- И един млад поручик се проблякъл в женски дрехи.
Само почакайте, ще има да се чудите! От тук.
- Добре!
- Мирно!
Да не мислите, че ви огоявам тук!
Яжте и къркайте малко - тичайте много!
Кога ще пукнеш? Ти свиньо!
- Когато заповядате!
- Ето това е дисциплина!
- Помнете, че врага използва подли оръжия!
Той отваря бардаци в напуснатите градове, и в тези бардаци.. там има...
.. хъм... ... жени с трипер...
който с лепва независимо от чина ти!
Предупредих ви, ще накажа всеки който пипна там!
- Разрешете да доложа, бихте ли ни казал къде са вражеските бардаци
Какво ли не се случва...
- Познаваш ли ме? - Познавам ви поручик.
Сигурно ме познаваш от добрата ми страна, но когато ме опознаеш от лошата
страна. Ще има да плачеш! Налии ме познаваш?
- Познавам ви поручик!
- За последен път ти казвам, че не ме познаваш глупако!
- Имаш ли братя?
- Разрешете да доложа, имам един брат!
- И брат ти е глупак нали?
Какво работи? - Той е учител, г-н поручик!
Той сего е в армията и си взе изпитите за офицер...
- Млък!
- Хъм.
- Да.
- Господа, връщам се от щаба.
Тук слизаме от влака.
Утре започваме марш към фронта.
всички офицери трябва...
Къде е поручик Дуб? Хенри, моля те
изпрати да го намерят.
- Капитане, може ли да отбележа, че...
- Кадет Биглер..
- Швейк?! - Тук съм господине!
- Можеш ли да намериш поручик Дуб?
- На мига - той е в кфенето срещу гарата.
Той съобщи на всички
че ще претърси бардаците в града
и когото намери там ще го накаже страго!
- Вземи Кунерт и ми го доведете!
- Тука е много готино! Но твоя поручик го няма!
- Ще го търсим горе.
- Имате ли парички момчета? - Какво?
- Три крони на човек. - Харом крона, харом...
- Хубаво ни посрещате като герои,
но за съжаление нямаме време за такива работи.
- Добре, или започвате или вън. Дамата не е тук за майтап,
дамата работи тук!
- Не ме прекъсвайте, Мадам или ще ви шамаросам!
- Помощ! Помощ!
- Стой! Стой! Стой! Тук е само за офицери!
- Не ме пипай глупако!
Това е в интерес на армията!
Почакай! Какво искаш?
- Страхувам се!
- Нали си с мен!
- Стой! Мирно!
- Луди ли сте? Влезте!
- Кунерт!
- Хайде! - Сипи още едно!
- Пий! Пий!
- Заето! Заето!
Ела, ела! ако искаш ключа от класната стая,
ме почакай долу!
Разрешете да доложа, трябва веднага да се облечете
и да отидете на съвещанието! - Ти си гамена
който строши глобуса!
Сега е война и няма милост за такива неща.
- Но.. поручик...
- А! Ти ли си Швейк?
Най накрая те хванах, ти си свършен!
Ще ти покажа!
Ох! Ех!
- Ех. Ех!
- Поручик! Ела и ми помогни!
- Къде съм?
- В бардака поручик! - Къде?
Неведоми се пътищата божи!
- Интересно никога през зимата не ми е било толкова топло..
Нали така! Нали?
- Поручик! Ти не ме познаваш!
Но като ме опознаеш, ще те разплача!
Ти не ме познаваш!
Но като ме опознаеш, ще те разплача!
- Намерихте ли го?
- Швейк! Какво правиш тук?
- Разрешете да доложа, играеме на карти!
Една невинна игричка. Играе се на Коледа,
когато има мир и любов за всички.
- Стига простотии!
- Добре, ела!
- Вземи този сапун! Но не забравяй да го върнеш!
- Видяхте ли? Той ми даде сапуна си!
- Сега сме на фронта. Тук офицерите стават по добри!
- Ти си винаги гладен момко, учудвам се, че още не си изял...
- Разкарай се! Почакай докато сготвя, ти...
- Живот ли е това!
В къщи сам си правя наденичките.
И изяждах адски много, какво говедо съм бил!
И след това... биричка!
Това прави човека щастлив!
И заради войната това са само спомени.
- Неприятели ли търсиш Швейк? Не ставай!
- Чудя се дали има пожарна команда наблизо.
- Когато горяха мелниците в Прага, пожарната пристигна.
- Пак ли се правиш на идиот?
Кажи ми Швейк, наистина ли си идиот?
- Не всеки е умен!
Идиотите ще са изключение, ако всички са умни,
ще има толкова много мозък по света,
че всеки втори ще подлудее.
- Виж Швейк, учудвам се, че заповам
този разговор с теб.
- Това е защато се познаваме добре
от доста време.
И че бяхме заедно..
.. и винаги сме спорили за неща.. за които не трябва да се спори!
Такава ни е съдбата.
Както поиска императора! След като ни сложил един до друг..
- Забавно е, че винаги говориш внимателно за офицерите
А понякога обрисуваш хората!
- Това никога няма да го разбера!
и мисля, че причината е
че човешкият живот е толкова сложен,
че живота на един човек не може да се сравни..
- Разрешете да доложа, заповед от щаба.
- Какво по дяволите, пак ли ни променят маршрута?
След Самбор трябва да тръгнем към Фелдщейн.
Тия луди ли са в щаба? Или какво?
Швейк! Намери ми Ванек,
Отивате във Фелдщейн да търсите квартири!
И вземете Балун, че много му насъбрах.
Според картата тук трябва да има църква. Чакай!
Виждам нещо там!
- На всякъде е еднакво, няма църква, нито тук нито никаде.
- но черквата трябва да е някъде тук. Това е официална карта.
Ще трябва да попитаме някого.
- Но кой? - Добър въпрос.
- Тези неща ме подлудяват. Тук има такива смешни имена.
- Другари!
Те ни изпратиха като разузнавчи!
- Те ни пожертваха!
- Ще започнат да стрелят по нас!
- Добре значи ще отдадем живота си за Императора!
- Ама аз имам ферма!
- Почакайте! Трябва да решим накъде да вървим.
- Да вървим покрай тази рекичка.
- Глупости! Няма рекичка на картата.
- Да се връщаме другари!
Аз ви казвам, че няма никакъв Фелдщейн.
в щаба са сбъркали. - Затваряй си устата!
Виж.. Имаш ли компас?
- Без компас не бихме могли..
- Картат е сбъркана.
Поручика каза, че можем да се загубиме,
затова да се изкача на баира?
- Швейк! Внимавай!
- Като искаш тръгвай натам, ни ще вървим насам.
- Другари!
Чакайте ме!
- Знаеш ли как се строи ж. п. линия? Татарин ли си?
- Не съм татарин. Черкез съм.
- Разрешете да доложа, аз не съм инженер,
но съм ординарец в 11 рота на 91 баталион.
Плениха ме по грешка.
Знам, че е смешно, но това се случи така..
- Чех ли си? - От Прага.
- Пратете го в затвора. В карцера!
- Но господа аз не съм инженер!
- Have him court-martialed!
- Случват ми се странни неща
от известно време
трябваше да убия един учител, и заповедта беше
да го обеся на първото дърво което видя.
бяха забравили, че сме посредата на степта
и няма никъде никакви дървета.
Но заповедта си е заповед..
Тогава тръгнаха с нещастния учител да му търсят дърво.
Върнаха се вечерта с учителя.
За щастие това не може да се случи тук,
дърветата са под прозорците.
Добре, господин прокурор, да започнем процеса!
- Сложихме доносник в килията със Швейк.
беше много лесно да се издаде, че е бил в Киев,
така че имаме абсолютно достоверен материал за обвинението.
- Случаят е ясен, прокуроре.
- Ние сме доволни.. пак екзекуция. Моите поздравления!
- Доведете осъдения! - Но чуйте..
- Искам да видя обвиняемия!
- И по бързо с него!
Готвача ми изпрати съобщение
че паят ще е готов в 10:30.
- Ти измени на Императора.
- За бога! Кога?
Аз да изменя на нашия Император,
за който толкова съм изтърпял?
- Престани да се подиграваш! Тук е доказателството за твоята вина!
За послед път те питам.
По свое желание ли облече руската униформа
или някой те насили да го сториш?
- По собствено желание. - Под натиск?
- Нямаш никакъв натиск изобщо!
- Знаеш ли че си загубен?
- Всичко което зная със сигурност, е че ме търси целия 91 баталион.
ако позволите майоре ще разкажа
какво се случва ако някой облече чужди дрехи.
Познавах един антиквар казваше се Божетек от Прага..
- Чие име споменахте?
- Божетек.
Йзеф Божетек,
Прага, Прична 16. Но не съм сигурен че още живее там,
защото ето какво ще ви разкажа
случи се през 1908.
- Пражката полиция ще го намери.
- Достатъчно! Отведете го!
Съдът ще разгледа делото.
Господа, предлагам ви да изчакаме с присъдата
докато не получим отговор
от 11 рота на 91 баталион,
може да се окаже, че е от тази рота.
- Защо да чакаме? Работата е съвсем ясна.
Екзекутирайте го. Аз поемам отговорността!
Auf meine eigene Verantwortung.
- Генерале, присъдата е в резултат на задълбочено разследване,
коте разкри връзките на изменника.
И тези връзки могат да ни
доведат до цяла шпионска мрежа...
- Това няма значение!
Преди да дойде отговора от щаба, свещенникът може да го подготви
за всеки случай. Със сигурност ще го обесим.
Побързайте господа паят трябва да се яде докато е топъл.
- Разрешете да доложа, телеграма от щаба!
- Редникът пехотинец Йозеф Швейк, орденарец в 11 рота,
се е загубил на 16-ти като е пресичал планината
в направление Чиров - Фелдщейн.
- Нали ви казах, че е негодник?
- Заведете войника Швейк в ротата му до стъмване!
- Виждате ли? Това е резултата от вашите доносници!
- Има големи неприятности с тези рога.
Когато ерцхерцог Фердинанд, оня дето го застреляха в Сараево..
- Влез!
- Човече знаеш ли какво си направил?
Да се преоблечеш в руска униформа на брега на някакво езеро,
и де се присъединиш към пленниците?
Това може да се случи само на идиот!
- Разрешете да доложа, понякога ми се струва,
че съм малоумен.
По точно привечер. . Млъквай! Говедо!
- Както разбрах ще го обесят в неговата част.
- Опърлихте ли го вече?
- Виси готово капитане.
- Ще има ли лебервурст?
- Всичко ще има, поручик!
Юрайда приготвя каймата. - Елате да видите!
- Юрайда, това са червата!
- Измихте ли ги внимателно? - Да.
- Балун, не пипай там!
- Само да го опитам приятелю!
- Аз само го подуших!
- За бога, другари, имайте милост!
- Разкарайте го ог тук, но надалече иначе ще изяде цялото прасе
сам! - Старшина,
нека само да помириша, моля те!
- Може да изядеш червата, негоднико!
- За бога, приятели...! Оставете ме, приятели!
аз съм толкова измъчен...
- Казах ти Хенрих, нямаш късмет с твоя ординарец...
Издадена е заповед за арестуването на Швейк,
- Не думайте! Аз толкова щастлив!
Това ще ми помогне да се отърва от него!
Господа...!
- Разрешете да доложа, аз пак съм тук!
- Господи, той пак е тук!
- Къде беше негоднико?
Знаете ли Швейк, че има заповед да ви арестеват?
- Разбира се. Те ме съдиха доста коректно,
не е маловажно че един императорски войник е изчезнал.
- Ще те сритам, говедо!
- Кажи ми кратко и разбираемо, какво ти се случи?
- Разрешете да доложа, искаха да ме разстрелят,
като изменник на Иператора!
- За бога, какви ги разправяш?
- Разрешете да доложа, и това не е най-лошото нещо.
Аз не съм си получавал дажбата през цялото време.
- Скапан идиот,
ти си щастлив, че не искам да пропусна свинското печено.
- Господа да тръгваме!
- Швейк, внимавай
или това ще ти е краят!
- Разрешете да доложа, когато си в армията,
ти трябва да си готов на всичко. Нищо не трябва да те изненадва!
Обаче вчера, някакъв генерал искаше да ме екзекутира.
- И защо не го направи?
- Така е пожелала съдбата.
Какво ще правиш ти без мене...?
И аз без тебе...?
- Махай се от погледа ми!
- Хей вижте, той е жив! - Здравейте момчета!
- Здравей Швейк! Къде изчезна?
- Здравей Шишко! Ти си моето момче, аз бях самотен без теб!
- Едно кафе с малко ром ще ти дойде добре!
И малко лебервурст, и свинско..
Идваш навреме!
- Трябва да ви кажа, че съм щастлив да бъда пак сред вас.
незнам какво щях да правя, ако ме бяха изпратили някъде
а войната продължи още няколко години.
- Кажи, Швейк, колко според теб ще продължи тази война?
- Петнадесет години. - Как определи тази цифра?
- Добре, много е просто, имаше 30 годишна война,
в наше време хората са два пъти по умни,
което значи да се раздели 30 на 2 и се получава 15.
- Стой! Назад!
- Да не си луд? Тука има хора!
- След мен господа!
- Майко! Помощ!