Allerede ved daggry vidste Antonia, at hendes dage var talte.
Hun vidste også, at hendes sidste dag var kommet.
Hun følte sig ikke dårlig, men i modsætning til de fleste-
- vidste hun, hvornår nok var nok.
Hun ville tilkalde dem, hun elskede.
Så ville hun lukke øjnene og dø.
Bonden Bas skulle snedkerere kisten.
Russeren Olga skulle svøbe hende med stor taktfølelse.
Der skulle ikke være noget at skamme sig over.
Hendes oldebarn skulle sidde ved hendes side-
- for hun ville vide, nøjagtig hvordan Døden-
- ville tage hendes elskede oldemor til sig.
Ja...
Det er på tide at dø.
Hun steg ud af sengen for at påbegynde sin sidste dag.
Er det her?
Ja. Det er her.
Det ligner ikke alverden.
Det gjorde det heller ikke for 20 år siden, da jeg flyttede.
Det har ikke forandret sig.
Her er ikke særlig smukt, men her er i det mindste fredeligt.
Er du født her?
Straks efter krigen kom Antonia hjem for at begrave sin mor.
Men moderen levede stadig.
Møgsvin! Din fordømte tyv!
Nu ved du, at jeg ved det.
Tror du, jeg er blind?
Jeg ved godt, at du tager dem i gyden bag kirken!
Hun er fuldstændig gakgak, men lige så besværlig som altid.
Skinhellige møgsvin!
Hun har ret. Far var en gammel gris.
Han har været død i 30 år.
Jeg er kommet hjem, mor.
Jeg kom, så hurtigt jeg kunne.
Det her er min datter Danielle.
Forsvind fra mit åsyn! Hugormeyngel!
Falsk og hensynsløs! Din sut og fordømte horebuk!
Ond! Ond og djævelsk var du!
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn...
Antonia?
Olga!
Antonia...
Ja, mor.
For sent som sædvanlig.
Præcis som din far. Amen.
Hvil i frem, mor.
Selvom det lyder usandsynligt.
Det der er Chiel. Vi omgikkes en del.
Hej, Chieltje!
Sikke gammel han er blevet.
Der bor Krumfinger. Vi var gode venner.
Hvordan mon han klarede sig gennem krigen?
Det er Skøre Madonna. Hun hyler i fuldmånen og skælder ud.
Det gør Protestanten rasende.
Han står under henne, på flere måder.
Der er russiske Olgas café.
Hun er både jordemoder og ligsvøberske.
Der pisser mændene lørdag aften.
Det stinker få fælt, at sømmene bøjer.
Og nonnerne... de er åbent ikke uddøde endnu.
Det er bare en masse vås, men det hører sig til.
Ser man det! Det sorte får er vendt tilbage.
Tak for komplimenten. Er du både fuld og blind?
Lige så spids og grim som før-
- men du har fået en yppig datter.
Se mine sønner. To fuldblodshingste. Klar til at indgå ægteskab.
Klar til avl. Det er lige noget for din datter.
Olga? En genever, tak.
Jeg kan også tilbyde en datter.
Hun er sent udviklet, men stærk som en drægtig so!
Hendes brudeudstyr venter bare på at blive brugt.
Deedee! Kom her!
Er du døv? Kom her, sagde jeg!
Kom med ind, så de kan se dig.
En rigtig lækkerbisken. Hvad siger I så?
Er der nogen, som vil have hende?
Halløj! Hvor skal I hen?
Drik din øl og luk din beskidte kæft!
Antonia og Danielle vendte tilbage til Antonias rødder.
De slog sig ned i det lyserøde hus.
De levede deres eget liv, og byboerne fandt sig i det-
- som man accepterer en fejlslagen høst, vanskabte børn-
- og det selvindlysende, om end urimelige i Guds allestedsnærværelse.
Men der var en, som var glad for, at Antonia var vendt tilbage.
Krumfinger gik aldrig uden for en dør-
- så Antonia tog sin datter med og aflagde ham et besøg.
Husker du vores spadsereture i skoven?
Den skov var vidne til en hel del.
- Hvordan har din kone det? - Hun har det skam fint.
Kom så, din idiot.
Kom tilbage! Din utaknemlige køter!
Elendige møgsvin! Kom tilbage.
"Læben" tænkte godt nok langsommere end andre-
- men da han valgte Antonia, gik det hurtigt.
Bondemanden Bas havde kun boet i landsbyen i 20 år-
- hvilket forværrede forholdet til andre bønder, men ikke til Antonia.
Nu bliver kirken nok fyldt op.
Retarderede Deedee boede på en stor gård med sine forældre og to brødre.
Kvindernes tavshed druknede i mændenes råben og skrigen.
Hvor fanden er mine søndagssko?
Har du set mine sko?
Coba var i sandhed en yppig kvinde.
Hun drak sig fuld i hjemmebryg allerede før messen.
Så tog hun trillebøren og masede sig frem mellem kirkegængerne.
Her ligger Bertje. Faderen var i tekstilbranchen.
Krumfinger, Bertje og jeg var nære venner.
Han var modstandsmand og skjulte jøder på loftet.
Nogen angav ham, hvorefter de alle blev skudt.
Og hvem turde ikke at give ham den sidste olie?
Hallo?
Nogen hjemme?
Jeg...
Jeg vil gerne tale med Dem.
Om hvad?
Om os...
Om ægteskab. Jeg tænkte...
De er enke, og min kone er død.
De er en smuk kvinde...
Mine sønner behøver en mor.
Jeg behøver ikke Deres sønner.
Ikke det?
Nej.
- Behøver De ingen mand? - Nej, hvorfor dog det?
De må gerne hjælpe os med ting, vi ikke kan klare selv.
Det ville være rart, hvis vi kunne få lidt hjælp.
Hvad får jeg til gengæld?
En kop kaffe, friske æg, grøntsager.
De ting har jeg jo selv.
Nuvel. Jeg tænker over det.
Opfør jer pænt, drenge.
Næ, næ, du.
Bas kom jævnligt, og Antonia gav ham sit venskab-
-men indtil videre ikke mere end det.
- Må jeg låne saven? - Jeg henter den.
Det kan jeg da gøre.
For pokker da!
Fang dem!
Pitte! Pitte!
Kære ven...
Jeg bager en kage til dig.
Så, så!
Og så skal du i bad...
Og i morgen får du nye briller.
Landsbyen vidste naturligvis alt.
Men de tav som den grav, Pitte nær var faldet i.
Da sårene var lægte, forsvandt Pitte, ingen vidste hvorhen.
"Krage søger mage", sagde Antonia.
Deedee og Læben fandt hinanden.
- Har Krumfinger set den? - Han interesserer sig kun for bøger.
Den er dårlig. Der er så meget, jeg ikke kan.
Så startede Danielle på kunstskole. Og hun var lykkelig.
Dage blev til uger, og uger blev til år.
Antonia såede, og Danielle malede. Markerne blev grønne... og gule.
Klar? Træk!
Mor?
Mor!
Jeg vil have børn.
Hvorfor i alverden vil du det?
Et barn?
Skulle du så ikke også skaffe dig en mand?
Nej. Det tror jeg ikke.
Der bliver bare problemer, hvis vi vælger en fra landsbyen.
Bønderne får kun sønner-
- og deres horisont er begrænset til nærmeste korumpe.
Tag en dyb indånding.
Gennem næsen. Om to måneder tager vi ind til byen-
-og finder en far til dit barn.
Hvad er det her?
Det ligner et hjem for faldne kvinder.
De kommer næppe på fode igen. Vi går.
Kom indenfor og sid ned.
Tag plads.
Jeg kan ikke forestille mig noget bedre end at være gravid.
Det her er mit andet barn, og tro mig:
Det er ikke parringsakten eller barnet, der er vigtigst.
Det er selve graviditeten og fødslen. Det er vidunderligt.
Vi søger...
- ...en mand. - En mand? Hvem gør ikke det?
En mand, som kan...
...befrugte mig. Jeg vil have et barn, ikke en mand.
Han behøver ikke at vide noget.
Som sagt: Det, man ikke ved, har man ikke ondt af.
Jeg stiller op.
Voilà.
Flot motorcykel.
Hvad mon han lever af?
- Har han gode gener? - Vi er beslægtede.
En gang til.
- Så du stjerner? - Nej. Skal man det?
- Det plejer at hjælpe... - Det går nok også uden.
- Jeg er hundesulten. - Det er et godt tegn.
Vi er en frugtbar familie.
Tak. Sig bare til, hvis du behøver hjælp.
- Kom. - Det her skal nok blive godt.
Han duede vel, selvom han ikke var ægte.
En slags korruption som inficerer os alle.
Derfor advarer Peter os. Den klippe, som Kirken bygger på:
Thi dem, som lader sig styre af det kødelige begær-
-og som foragter øvrigheden.
Jødernes rige gik under pga. den fordømte Jesebel og hendes datter.
En endnu større skam er, at disse skabninger-
- er kvinder, som burde være forbilleder-
-på underdanighed og lydighed.
De burde lære deres døtre at leve i kyskhed.
Må de omvende sig-
- så de undgår at brænde op i helvede på dommens dag!
Bas vidste, at der kun fandtes én løsning: Afpresning.
Jesus, Maria, og Josef...
Og Jesus sagde til dem:
"Lad den, som er uden synd kaste den første sten".
Og nøjagtig som dem vil vi ransage vor samvittighed-
-før vi dømmer andre.
Husk også, at frelsen kom til verden gennem en kvinde.
Til hende beder ingen forgæves om hjælp og beskyttelse.
Lad os mindes teksten på en af vore kvindelige helgeners festdage.
Hun åbner sin mund med klogskab.
På hendes tunge ligger venlige formaninger.
Hun er en god husmoder-
-og spiser ikke leddiggangens brød.
Danielle fødte en datter og gav hende navnet Thérèse.
Årene gik.
Når Antonia og Danielle besøgte Krumfinger, fulgte Thérèse med.
Hun forstod ham bedre, end Danielle havde gjort.
Hvis vi forestiller os en anden tidsskala-
- hvor 80 år varede 29 dage-
-eller 80.000 år.
- Tiden... - Laver vi selv tiden?
Vi har fundet på den.
Myrerne har måske deres egen tid...
- Og fårekyllingerne. - Og bierne...
- Og sommerfuglenes tid. - Og træernes tid.
- Stjernernes tid. - Og månens tid.
- Du stinker, Finger. - Ja...
Det er lugten af fortid.
Finger og Thérèse blev uadskillelige.
Deres kirkers dogmer stod i vejen for deres kærlighed.
Protestanten havde længere til Madonna, end hun til månen.
Kapellanen forlod sit embede.
Hans livsglæde stred imod kirkens glæde over døden.
Jeg er fri! Jeg er fri!
Deedee?!
For noget tid siden bad du om min hånd.
Den kan du ikke få, men resten må du få.
Efter mange års cølibat har jeg fået lysten tilbage.
Skal vi sige en gang om ugen?
Lidt oftere måske? I hvert fald en gang imellem.
Hvis behovet opstår...
Hvis behovet opstår, bør vi absolut overveje det.
Og ikke hjemme hos nogen af os. I vores alder bør vi være for os selv.
Årstiderne afløste hinanden. Tiden gik-
- uden at give liv til noget andet end sig selv.
Letta!
Er du gravid igen? Hvor mange er det blevet til?
Jeg har ingen steder at tage hen.
Jeg gør, hvad jeg kan for fremtidens børn. Kom ind!
Simon, min ældste. Huen!
Og det her er Arletta.
Er det...
- Det er min datter Thérèse. - Hvor er hun sød!
- Jeg er blevet stor, ikke? - Hun ligner sin far på en prik.
- Hvordan har min far det? - Fint. Han har giftet sig.
Med en grim og klog kvinde, som har et hjerte af guld-
- og et bryggeri. Så han er meget lykkelig.
- Hvem er det? - Præsten.
- Han har sagt sin stilling op. - Aha.
- Gud velsigne jer. - Det må man da håbe...
Præsten gjorde hende gravid hvert år-
- og de levede lykkeligt til deres dages ende.
- Hvornår lærte du at regne? - Da jeg var tre.
- Hvem har lært dig det? - Jeg har lærte det selv.
Og Krumfinger hjalp mig.
Hvor meget er 147 gange 48?
7.056, selvfølgelig.
Kvadratroden bliver 84.
Og kvadratet af det er 49.787.136.
Jeg er ked af at sige det, men din datter er ikke normal.
- Jeg er et vidunderbarn. - Ja, det er jeg bange for.
Det her er Lara Anderson, Thérèses lærerinde.
Hun har en hel førsteklasse med 30 børn.
- Det er en svær opgave. - Meget.
Thérèse er langt foran de andre og kræver stor opmærksomhed.
Jeg foreslår, at I i familien-
- tager ansvaret for, at hun får ekstra undervisning.
Desuden vil jeg tilpasse timerne hendes behov.
Hvilke fag er du god til?
Alle spektrets farver.
Og hun kan snedkerere.
Krumfinger kan hjælpe os. Han ved for meget.
- Filosofi, poesi, religion... - Logik. Naturvidenskab.
Jeg vil foreslå to eller tre timer om dagen.
Vi det passe jer?
Passer det jer?
Til at begynde med.
Hvornår skulle hun komme?
Var det ikke efter maden? Det er jo nu.
Måske er hun blevet forsinket. Eller også har hun ikke lyst?
- Det var vel i dag, hun skulle komme? - Ja.
Drikker hun kaffe eller te?
Hvor skulle jeg vide det fra? Stå stille eller sæt dig.
Kom indenfor.
Hej, Thérèse.
- Hej! - Hej!
Moder Teodora siger, at Gud har skabt alt.
Men hun undrer sig ikke over, hvem der har skabt Gud.
Det er tragisk, at så mange lader troen herske over intellektet.
Jeg mener, at religion ofte forårsager død og ødelæggelse.
Men vi kom fra Platon.
Det er forfærdeligt, at der ikke findes noget.
Derfor er der så meget.
Vil du høre, hvordan man spiser artiskokker?
Artiskokker er store runde, tykke grøntsager.
Bladene er kødfulde og bløde.
Først koger man dem. Derefter piller man bladene af et efter et-
-og dypper dem i en eddikesovs.
Så skraber man det bløde kød ud med tænderne, til man når hjertet.
- Hjertet? - Ja. Hjertet.
- Hvad gør man så med hjertet? - Det nyder man så.
En bid ad gangen. Med lukkede øjne. Det er en delikatesse.
- Er hele frugten en delikatesse. - Ja, det er den.
Skal jeg undervises eller ej?
Og så blomstrede kærligheden.
Jeg kan ikke sove.
Det år døde Madonna af et knust hjerte.
Protestanten fulgte straks efter. "Vanens magt", sagde landsbyen.
DE DELTE IKKE BRØD OG IKKE SANG
KUN GRAVEN DELER DE
Dan faldt ned fra mejetærskeren og brækkede halsen.
Efter at have være forsvundet i 15 år dukkede Pitte op-
-og krævede sin del af arven.
Hit med gysserne.
Har man set magen...
Mine damer...
- Hvem er det? - Satan.
Thérèse voksede op med Simon, Lettas ældste søn.
Han var forelsket i hende og forblev forelsket.
Simon er forelsket! Simon er forelsket!
Thérèse opdagede snart, at det ikke var nok at være kvik.
Musik og matematik gav næring til hjerte og hjerne.
Hun koncentrerede sig om disse ting og lærte at beherske begge.
Din opgave har uden tvivl sine forcer.
Men det er vigtigt, at du holder dig inden for rammerne.
Jeg sagde udtrykkeligt højst to sider.
Du har skrevet fem, derfor dumper du.
Inden for vores fag er det bydende nødvendigt...
"Beherskelsen udmærker sig ved evnen til at begrænse sig".
Da De ikke kan skelne mellem kvantitet og kvalitet-
- må jeg konkludere, at De er inkompetent.
For sandhedens skyld.
For revolutionen!
Så bunder vi!
I disse oplyste tider blev Thérèse voldtaget.
Af Pitte.
Min omgang.
Øl til alle!
Har du noget at fejre?
Er det godt sådan?
Sov godt.
Han er ikke her.
Rejs dig op!
Ud! Lad det gå lidt tjept!
Stands!
- Vær nu fornuftig... - Nej!
Bevæger du dig, skyder jeg.
Hvis jeg kunne dræbe nogen, så ville det være dig.
Jeg forbander dig. Min forbandelse vil følge dig resten af livet.
Sig ikke noget!
Hvis du viser dig her igen, vil min vrede sønderrive dig.
Mit had vil tilintetgøre dig, knuse dine ben-
- flække dine tænder og fylde din tunge med pus.
Vender du tilbage, vil vandet, du drikker, forgifte dig.
Maden vil rådne i din strube, luften vil fortære dine lunger.
Forgæves vil du tigge om lindring af din smerte. Det er straffen-
-for at du har voldtaget et barn.
Hjælp mig!
Janne overtog herefter gården og trivedes i sin nye rolle.
Det svirrede med rygter i byen, men den skyldige blev ikke udpeget.
Man frydede sig over den kære afdødes bortgang.
Mit partitur skal opføres.
Er du glad for det?
Ja...
Lille ven..
Verden er et helvede-
- som huser både forpinte sjæle og djævle.
Schopenhauer?
Mundheldet er forkert: Tiden læger ikke alle sår.
Men smerten lindres, og minderne blegner.
Årene gik. Thérèse fyldte tyve år.
Antag: Det singulære kædekompleks af den tomme mængde er nul.
Med antagelse 5,8 giver det, at n'te homologigruppe er lig med-
- n'te relative homologigruppe, hvis vi som delrum tager den tomme mængde.
Nu kan vi konstruere en funktor fra...
Fra 2. kategori af topologiske par til kategorien af kædekomplekset.
Definér funktor S* som følger:
S* af et ordnet par (X, A) bliver det singulære kædekompleks-
- af rummet X modulo komplekset af A.
Hun omgikkes nogle intellektuelle men var ikke tilfreds.
Det neokapitalistiske samfund-
- gør et socialistisk alternativ til en ikke-materiel tilpasning.
Hvis et menneske er en krydsning af relationer-
- er det dette forhold, man i første omgang skal bearbejde.
Alle relationer er forstyrrede, da systemet umuliggør sunde relationer.
Tag bare forholdet mellem mand og kvinde.
Det er håbløst, da samfundet ikke garanterer en større forståelse.
Deres spidsfindigheder fornærmede hendes intellekt-
- og det stod også skidt til med det fysiske udbytte.
Hvad har jeg gjort?
Thérèse, som var vant til at få det bedste, fandt sig ikke i det.
Simon var Thérèse intellektuelt underlegen-
- men deres venskab forvandledes til kærlighed, og hun var tilfreds.
Vil du gifte dig med mig?
Det ender bare galt, hvis vi gifter os.
Jeg ville få for lidt tid til dig.
Men vi elsker jo så dejligt.
Netop derfor.
Okay.
Jeg tror, jeg er gravid.
Gravid?
Ja.
- Nåda! - Vil du have barnet?
- Selvfølgelig vil hun det. - Vel vil hun ej.
- Selvfølgelig vil hun det. - Det vil du da, ikke?
- Jo, hun vil. - Nej!
- Hvorfor ikke? - Hvorfor skulle hun det?
- Det skal hun ikke. - Jo, hun skal.
- Ja, ja, ja... - Nej, nej, nej...
Nå?
Jeg må tænke grundigt over det.
Har du ikke medlidenhed med barnet?
Vil du ikke skåne det for livets pinsler?
Vil du med velberåd hu tvinge barnet til at leve?
Glem Schopenhauer. Det her er vigtigt.
Hvordan kan man sætte flere børn i verden?
Denne modbydelige verden...
Thérèse og Simons datter fik navnet Sarah.
En sød pige. Rødhåret naturligvis.
Nøjagtig som sin far. Vi er rødhårede i vores familie.
En herlig unge.
Thérèse tog sig ikke af barnet, som man kunne have ønsket.
Simon kunne forklare, hvad det skyldtes.
Jeg er ked af at måtte sige det, men din mor er ikke normal.
Tiden gik. Årstiderne flød over i hinanden og afløste hinanden-
-i en svimlende dans-
- som ville de afslutte fødslens og dødens kredsløb.
- Hip, hip.. - Hurra!
- Det er til dig. - Troede du, vi havde glemt det?
Det havde vi ikke.
Du kan begynde med Sarah, Finger.
Nu læser vi Nietzsche sammen.
Hvorfor går du aldrig ud, Finger?
Det allerbedste er, ikke at være født.
Ikke at være. At være ingenting.
- Det næstbedste er... - Hold op, Finger.
At dø.
- Mor, se! - Ja, min ven.
- Uden hænder! - Ja, ja.
Hvad skete der? Faldt du?
- Må jeg se? - Kom her.
Der er jod i skabet deroppe.
Oldemor!
Læs, hvad jeg har skrevet.
- Men Deedee er ikke død endnu. - Godt. For så kan hun læse det!
Deedee! Jeg har skrevet noget til dig!
Her! Det er til dig!
Til den døde Deedee. Deedee er en smuk, grå due.
Men hun er ikke død. For var hun det, ville jeg savne hende.
For efter oldemor og mor-
-og Lara og mormor-
- er Deedee den fineste i hele byen, i hele provinsen, i hele landet-
- i hele universet. Det er Deedee, og hun er ikke død.
Det var flot.
Nu vil jeg skrive noget mere.
Sarahs digt om Døde Deedee opmuntrede åbenbart Døden-
- for pludselig døde mange af landsbyboerne.
Letta havde født 12 børn med lethed, men det trettende blev hendes død.
Fandens også!
Jeg ville gerne have levet lidt længere.
Præsten og de tolv børn flyttede, og han blev socialarbejder i byen.
Janne fik et velanbragt spark af en længe mishandlet ko.
Læben døde i en traktorulykke-
-og Deedee var utrøstelig.
Men tragedierne fortsatte.
Min kære lille Thérèse...
Det er absurd at tro, at livets endeløse smerte-
-blot skyldes tilfældigheder.
Tværtimod. Elendigheden er normen, ikke undtagelsen.
Hvis skyld er det, at vi eksisterer?
Næppe solens, som har givet os livet.
Det er min egen skyld. Jeg tror ikke på Gud eller på et liv efter dette.
Ellers havde jeg kunnet tillade mig at håbe på-
- en himmelsk efterret efter en ufordøjelig hovedret.
Jeg accepterer ikke den udbredte opfattelse af, at "alt bliver bedre".
Det bliver aldrig bedre.
I bedste eller værste fald bliver det højst anderledes.
Jeg vil ikke tænke mere...
Jeg vil frem for alt slippe for at tænke.
Så, så.
Efter Krumfingers død blev Thérèse mere tilbagetrukket.
Danielle reagerede med afmægtig vrede på datterens sorg.
Hvor er Krumfinger nu? Hvor forsvinder de hen?
Krumfingers krop er brændt-
-og asken er strøet ud på jorden.
Men...
Ingenting dør for evigt.
Der bliver altid noget tilbage-
-som giver liv til noget nyt.
Livet begynder uden at vide, hvor det kommer fra.
- Og hvorfor det findes. - Hvorfor det?
Livet vil åbenbart leve.
- Er der så heller ingen himmel? - Himmelen er den dans, vi danser.
Hvem af os skal dø først?
Hvis jeg må bestemme, vil jeg dø først.
Men jeg havde ikke tænkt mig, at dø endnu.
Jeg fortæller dig det, når tiden er inde.
Men bare rolig. Jeg tror, jeg lever mange år endnu.
Godt.
Deedee...
Livet skal leves, koste hvad det vil.
Tiden overvandt tiden.
Der blev ikke født så mange børn som på Lettas tid-
- men tilstrækkelig mange til at livet kunne gå videre.
Nogle gange kravlede tiden langsomt som en skildpadde.
Andre gange fløj den af sted som en grib på jagt efter bytte.
Tiden tog ingen hensyn til liv eller død-
- til forfald eller vækst, kærlighed, had eller jalousi.
Den overså alt det, som er vigtigt for os, som gør, at vi glemmer den.
Er du dårlig?
Jeg skal dø.
Nu?
I dag.
Jeg lovede jo at fortælle dig det.
Øv!
Det er ikke let.
Gå ud og hent de andre.
Lille ven...
Jeg dør ikke, før du kommer tilbage.
Allerede ved daggry vidste Antonia, at hendes dage var talte.
Hun vidste også, at hendes sidste dag var kommet.
Hun ville tilkalde dem, hun elskede.
Så ville hun lukke øjnene og dø.
Bas skulle snedkerere kisten, russeren Olga skulle svøbe hende-
- med stor taktfølelse. Der skulle ikke være noget at skamme sig over.
Skøre Madonna siger, jeg skal komme ud at lege.
Danielle lagde låg på sorgen, og fik afløb for den på lærredet.
Barnebarnet Thérèse spekulerede på-
- hvor stor en luftvolumen, Antonias sidste åndedræt indeholdt.
Og jeg, Sarah, hendes oldebarn-
- ville ikke forlade min elskede oldemor.
Jeg ville være med, når Døden-
- skilte Antonias sjæl fra hendes enestående krop.
Og da denne lange krønike har nået sin afslutning-
-er ingenting fuldbyrdet.
Oversættelse: H. Jensen www.btistudios.com